Справа № 202/4479/17
Провадження №2/202/2184/2017
12 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Мороза В.П.,
при секретарі Гевюк М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дійсним договору купівлі-продажу та права власності
Позивач звернувся з позовом про визнати дійсним Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А та визнання право власності на нежитлову будівлю, а саме автостоянку, що розташована за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А, а саме: А-1 будівля охорони, бетон, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 10,2 кв.м., літ.а ганок, бетон, метал, площею 9,9 кв.м., літ. а?- навіс, металевий, площею 6,2 кв.м, літ Б. вбиральня, вигр.цеглян, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 3,2 кв.м., літ. В навіс, металевий, покритий шифером, площею 301,4 кв.м., літ Г навіс, металевий, покритий шифером, площею 67,6 кв.м., літ. Д навіс, металевий, покритий шифером, площею 194,6 кв.м. № 1-3,8 огорожа, металева, № 4-7 огорожа, бетон, І замощення, асфальтобетон, площею 3240,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3261 кв.м. Також просив зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати відповідним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану будівлю за Позивачем. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що між ним та Відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, грошові кошти Позивачем передано в повному обсязі. Сторони зобовязалися в строк до 10 серпня 2010 року нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу, так як відповідач виїжджав за межі області. Але до сьогоднішнього дня до нотаріуса Відповідач не з`явився, гроші не повернув та повертати не збирається. До теперішнього часу відповідач вказаний договір купівлі-продажу автостоянки нотаріально не посвідчив. Автостоянкі фактично передана Позивачу. З метою зручності експлуатації майданчика проведено благоустрій території, розроблено проектну документацію з розбудови обєкту, отримано технічні висновки по інструментальному обстеженню будівельних конструкцій нежитлових будівель, розташованих на майданчику, складено технічний паспорт на нежитлову будівлю. Такими діями Відповідач порушує права та інтереси Позивача безпідставно ухиляючись від нотаріального посвідчення договору.
Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позові, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання у справі не зявились, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги Позивача до Відповідача, задовольнити в повному обсязі оскільки.
10 травня 2010 року між мною, ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_2 (Продавець) було укладено договір купівлі продажу нежитлової будівлі.
Предметом даного договору є майно, а саме автостоянка, розташована за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А, а саме: А-1 будівля охорони, бетон, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 10,2 кв.м., літ.а ганок, бетон, метал, площею 9,9 кв.м., літ. а?- навіс, металевий, площею 6,2 кв.м, літ Б. вбиральня, вигр.цеглян, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 3,2 кв.м., літ. В навіс, металевий, покритий шифером, площею 301,4 кв.м., літ Г навіс, металевий, покритий шифером, площею 67,6 кв.м., літ. Д навіс, металевий, покритий шифером, площею 194,6 кв.м. № 1-3,8 огорожа, металева, № 4-7 огорожа, бетон, І замощення, асфальтобетон, площею 3240,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3261 кв.м. Всі умови даного договору були виконані Позивачем грошові кошти в сумі 10 000 грн. передані, а майно прийнято. За умовами даного договору сторонами було вирішено, що в строк до 10 серпня 2010 року даний договір купівлі-продажу буде нотаріально посвідчено. Але до сьогоднішнього дня до нотаріуса Відповідач не з`явився, гроші не повернув та повертати не збирається, а отже вказаний договір купівлі-продажу автостоянки нотаріально не посвідчив. Фаткично дане нерухоме майно передано Позивачу. З метою зручності експлуатації майданчика проведено благоустрій території, розроблено проектну документацію з розбудови обєкту, отримано технічні висновки по інструментальному обстеженню будівельних конструкцій нежитлових будівель, розташованих на майданчику, складено технічний паспорт на нежитлову будівлю. ОСОБА_3 не має можливості реалізувати своє право власності на вищевказане майно внаслідок ухиляння Відповідача від нотаріального посвідчення даного договору купівлі продажу.
Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Таким чином, договір купівлі-продажу може бути визнаний в судовому порядку дійсними оскільки момент вчинення для такого договору не повязується з його державною реєстрацією.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач належним чином повідомляв Відповідача про час та місце нотаріального посвідчення договору.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно із ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені ним строки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності особи є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання.
Згідно із ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст.. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Правомочність володіння - це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному звязку з річчю. Володіння треба розуміти як постійну можливість матеріального звязку власника з річчю.
Правомочність користування - це заснована на законі можливість вилучення корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб.
Правомочність розпорядження - це закріплена нормами права за власником можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Пленум Верховного суду України у постанові №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 13 зазначив, «у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 Цивільного кодексу України».
Тобто, договір купівлі-продажу від 10.05.2010 року виконаний сторонами повністю, а саме проведено повний розрахунок по договору, а майно передано, у звязку з чим договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.
Статтею 392 ЦК України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
На підставі ч.2 ст.8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію обєкта полягає у визначенні готовності обєкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію.
Судом встановлено придатність обєкта нерухомого майна до безпечної експлуатації на підставі досліджених матеріалів справи та наданих доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 224-228 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання дійсним договору купівлі-продажу та права власності - задовольнити в повному обсязі
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 10.05.2010 року нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А, укладеного між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) право власності на нежитлову будівлю автостоянку, що складається з: А-1 будівля охорони, бетон, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 10,2 кв.м., літ.а ганок, бетон, метал, площею 9,9 кв.м., літ. а?- навіс, металевий, площею 6,2 кв.м, літ Б. вбиральня, вигр.цеглян, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 3,2 кв.м., літ. В навіс, металевий, покритий шифером, площею 301,4 кв.м., літ Г навіс, металевий, покритий шифером, площею 67,6 кв.м., літ. Д навіс, металевий, покритий шифером, площею 194,6 кв.м. № 1-3,8 огорожа, металева, № 4-7 огорожа, бетон, І замощення, асфальтобетон, площею 3240,9 кв.м., яка розташована на земельній ділянці загальною площею 3261 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А без додаткових актів введення в експлуатацію.
Зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) право власності на нежитлову будівлю автостоянку, що складається з: А-1 будівля охорони, бетон, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 10,2 кв.м., літ.а ганок, бетон, метал, площею 9,9 кв.м., літ. а?- навіс, металевий, площею 6,2 кв.м, літ Б. вбиральня, вигр.цеглян, цегла, бетон, бетон, шифер, площею 3,2 кв.м., літ. В навіс, металевий, покритий шифером, площею 301,4 кв.м., літ Г навіс, металевий, покритий шифером, площею 67,6 кв.м., літ. Д навіс, металевий, покритий шифером, площею 194,6 кв.м. № 1-3,8 огорожа, металева, № 4-7 огорожа, бетон, І замощення, асфальтобетон, площею 3240,9 кв.м., яка розташована на земельній ділянці загальною площею 3261 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вулиця Савкіна, № 8-А без додаткових актів введення в експлуатацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії.

Суддя В.П. Мороз