Провадження № 6/234/342/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши подання головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшло подання головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Згідно подання, з метою забезпечення діяльності відділів державної виконавчої служби м. Донецьк, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, постановою про утворення виконавчої групи при органах ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 22.02.2016 року створено виконавчу групу з органів державної виконавчої служби Донецької області. На Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області покладено функції по проведенню виконавчих дій підвідомчим Калінінському, Будьонівському, Київському, Ленінському районним відділам державної виконавчої служби м. Донецьк. На виконанні Будьонівського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження 51345980 з виконання виконавчого листа № 2/0504/1416/2012 виданий 27.09.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки доходу щомісяця, починаючи з 08.06.2012 року та до повноліття дитини. З метою забезпечення виконання рішення суду та усунення можливості здійснення відчуження майна на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно відповідей з ПФУ та ДФС України боржник ніде не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не має. Згідно даних Центру НППВАЗО м. Краматорськ рухоме майно за боржником не зареєстровано. Відповідно до виконавчого листа ОСОБА_2 мешкає за адресою: м. Донецьк, вул. Нижньокурганська, 37-61. Також, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка квартири № 151, яка розташована за адресою: вул. 230 Стрілецької дивізії, буд. 33. 29.06.2016 року Краматорським міським судом Донецької області винесено ухвалу про оголошення розшуку ОСОБА_2 Згідно довідки з Державної прикордонної служби ОСОБА_2 державний кордон не перетинав. Згідно довідки з Державної міграційної служби боржник не документован паспортом громадянина України для виїзду за кордон. За таких обставин, державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_2.

У судове засідання державний виконавець не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вивчивши доводи подання, надані докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Будьоннівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документу № 2/0504/1416/2012 від 27.09.2012 р., виданого Будьоннівським районним судом м. Донецька про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі ? частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання зазначеного судового рішення, тому державний виконавець Будьоннівського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який згідно виконавчого документа мешкає за адресою: м. Донецьк, вул. Нижньокурганська, 37-61. (а.с.22)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 31.08.2017 року, загальна заборгованість по аліментам у ОСОБА_2 складає 32440,75 грн. (а.с.5).

Згідно відповідей з ПФУ та ДФС України боржник ніде не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не має. (а.с. 12,13)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухове майно, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка квартири № 151 в будинку № 33 по вул. 230-ої Стрілецької дивізії в м. Донецьк. (а.с.16)

Згідно компютерних даних Центру НППВАЗО м. Краматорськ за боржником транспортні засоби не зареєстровані. (а.с. 8)

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29 червня 2016 року ОСОБА_2 оголошено у розшук, у звязку з неможливістю встановити його місцезнаходження. (а.с. 10)

Згідно довідки з Державної прикордонної служби ОСОБА_2 державний кордон не перетинав. (а.с. 7).

Згідно довідки з Державної міграційної служби України ОСОБА_2 за обліками баз даних «ДІС» та «ЄІАС УМП» документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон не значиться.(а.с. 6)

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який було ратифіковано Верховною Радою України 17.07.1997 кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, і які передбачені законом.

В Україні, законом який визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України є Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-XII, статтею 6 якого визначені підстави за наявності яких громадянинові, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 цього Закону громадянам може бути тимчасово відмовлено в наданні паспорту або громадянину України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено в виїзді за кордон, в тому числі якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язання, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника громадянина України у праві виїзду за межі України, саме за наявності такої підстави, встановлено ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" , а також п. 1 Розділу XIII "Інструкції з організації примусового виконання рішення", яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за №512/5.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює заходи примусового виконання рішень, згідно цієї статті, заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З наведеної норми вбачається, що вирішення питання щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України може бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусового виконання вимоги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Зважаючи на це, саме державний виконавець, який звертається із поданням про тимчасове обмеження боржника - громадянина України, у праві виїзду за межі України, повинен довести не тільки факт не виконання боржником зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, а й факт ухилення боржника від виконання такого зобов'язання.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Надані державним виконавцем документи не свідчать про те, що ним виконано усіх можливих заходів для примусового виконання вимоги.

Оцінюючи доводи державного виконавця, що викладені ним у поданні, та у сукупності із наданими ним доказами суд вважає, що виконавець зміг довести тільки факт того, що боржник і досі має заборгованість.

Однак сам по собі, цей факт свідчить лише про факт невиконання боржником зобов'язання покладеного на нього за рішеннями суду, але не свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання такого зобов'язання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України - необґрунтоване, оскільки не надано доказів на підтвердження тих обставин, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання зобов'язання, боржник ухиляється від виконання такого зобов'язання, має намір виїхати за межі України, також за даними Державної міграційної служби України ОСОБА_2 за обліками баз даних «ДІС» та «ЄІАС УМП» документованим паспортом громадянина України для виїзду за кордон не значиться, у зв'язку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 10, 60, 210, 212, 377-1 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: