06.06.2017 227/1442/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 2043,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.04.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

У даному кримінальному провадженні його визнано потерпілим. В результаті умисних дій ОСОБА_2 йому було спричинено одне колото - різане поранення передньої черевної стінки справа, проникаюче в черевну порожнину з крайовим ураженням правої долі печінки, брижі шлунку по малій привізній його та голівки підшлункової залози, ускладненого геморагічним шоком 2-3 ступеня, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень яке небезпечне для життя під час спричинення, в зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 22.09.2016 р. по 18.10.2016 р.

На лікування ним було витрачено 2043,72 грн., що підтверджується чеками на покупку ліків.

Окрім цього зазначає, що йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. Був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування, та погіршення для його здоров'я після цього. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подалання. Моральну шкоду оцінює в розмірі 15000,00 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, зазначив, що відповідач добровільно не відшкодовує спричинену йому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме: в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 2043,72 грн. Просила відмовити в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., оскільки вона також в той день перенесла емоційний стрес.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2017 р. ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки. ОСОБА_1 визнано потерпілим по справі. Вирок набрав законної сили 09.05.2017 року. (а.с.8-10).

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1, йому встановлено діагноз: проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пошкодженням печінки і головки підшлункової залози. Геморагічний шок 3 ст. (а.с.7).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з визначених норм ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов'язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Внаслідок злочинних дій позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ», в період з 21.09.2016 року по 18.10.2016 року. Як зазначає позивач, впродовж лікування він витрачав власні кошти на лікування, придбання ліків для відновлення свого здоров'я та загалом витратив 2043,72 грн., на підтвердження надав фіскальні та товарні чеки на придбання медикаментів. (а.с.4-6).

З наданих фіскальних та товарних чеків на придбання медикаментів вбачається, що ліки купувались в той час, коли ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ».

Отже, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків у сумі 2043,72 грн., суд виходить з того, що позивач дійсно поніс матеріальні витрати на придбання ліків, на підтвердження надав чеки, тому його вимоги є обґрунтованими.

Згідно ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Частина 1ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків, якщо моральна шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому відчував фізичний біль, зазнав і продовжує зазнавати страждання у зв'язку із ушкодженням здоров'я, перебував на лікуванні у стаціонарному відділені медичного закладу. Злочин, вчинений відповідачем, призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, оскільки лікування від отриманих ушкоджень вимагало додаткових зусиль та часу, а також незапланованих витрат. Також, суд враховує, що відповідач не вжив жодних заходів щодо відшкодування позивачу моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним злочину.

Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на це, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, з урахуванням усіх істотних обставин справи та вимог розумності і справедливості суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є сума в розмірі 5000,00 грн.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про доведеність позовних вимог та про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався в позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, майнову шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 2043,72 грн. (дві тисячі сорок три грн. 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 5000,00 грн. (п'ять тисяч грн.)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступну та резолютивні частини рішення суду проголошено в судовому засіданні 06 червня 2017 року

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

06.06.2017