Справа № 376/871/17-ц Головуючий у І інстанції Ярошенко С. М.
Провадження № 22-ц/780/4202/17 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 51 26.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: комісія з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав ,-

встановила:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, вона з 25 червня 2011 року до т27 вересня 2012 року перебували у шлюбі з ОСОБА_2 Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення шлюбно-сімейних відносин син ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем.

ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки: не цікавиться станом здоров'я дитини, фізичним та духовним розвитком, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не відвідує сина. Малолітній син проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 16 березня 2017 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина у зв'язку з ухилянням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З урахуванням наведеного, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності, порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що він намагається виконувати свої батьківські права відносно сина, частково сплачує аліменти, однак позивачка перешкоджає йому у побаченнях з сином, у зв»язку з чим у 2012 році він звертався до комісії з питань захисту прав дитини, яка вирішувала даний спір.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони 25 червня 2011 року до т27 вересня 2012 року перебували у шлюбі з ОСОБА_2 Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення шлюбно-сімейних відносин син ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем.

Відповідно до довідки - розрахунку Сквирського районного відділу державної виконавчої служби, на утримання сина ОСОБА_4 щомісячно сплачує від 200 до 247 грн., станом на 01 червня 2017 року має заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 7505,53 грн. (а.с.30-31,61,63).

За заявою ОСОБА_2, висновком комісії з питань захисту прав дитини Сквирської РДА від 22 лютого 2012 року способом участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 визначено періодичні зустрічі з дитиною у вихідні та святкові дні в присутності позивача (а.с.44).

Висновком комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 16 березня 2017 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина, ОСОБА_4 у зв'язку з ухилянням від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини (а.с.16).

Ухвалюючи рішення про, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, що носить системний та постійний характер і свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов'язками.

Крім того, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем факту заборони позивачем спілкуватися з сином, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 частково сплачував аліменти на утримання свого малолітнього сина (а.с.30-31,61).

Крім того, з висновку комісії з питань захисту прав дитини Сквирської РДА від 22 лютого 2012 року видно, що ОСОБА_2 19 січня 2012 року звертався до комісії із заявою про вчинення йому ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з дитиною (а.с. 44).

В матеріалах справи містяться позитивні характеристики ОСОБА_2, що підписані депутатами Сквирської міської ради.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо перебування відповідача на обліку у нарколога чи психіатра.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять переконливих доказів, які б відповідно до ст. 164 СК України були підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України у зв'язку з неправильним застосуванням судом норми матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Стягнути з держави на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 гривні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді :