Справа № 703/2065/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань Кочеткова І.В

за участю

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю на менше як п'ять років до часу відкриття спадщини

встановив:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, в якому просила встановити що вона не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини проживала однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме з квітня 2010 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує, тим що вона починаючи з квітня 2010 року за пропозицією ОСОБА_6 та її матері ОСОБА_7 переїхала проживати до них у будинок за адресою АДРЕСА_1, де вела з ними спільне господарство та проживала як член сім'ї. Та коли, після смерті ОСОБА_6, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то дізналась, що на спадкове майно претендує ще й відповідач ОСОБА_5, яка є онукою померлої, та заперечує факт її проживання із спадкодавцем однією сім'єю. Тому вона звернулась до суду із даним позовом.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та будучи допитана судом в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведена до присяги пояснила, що в будинку АДРЕСА_1 вона жила із дитинства, так як це був будинок її батьків. Коли батько розлучився з її мамою, та почав проживати із ОСОБА_7, то вона з даного будинку виїхала, але поруч з цим будинком побудувалась та залишилась проживати її рідна сестра ОСОБА_8. Коли батько позивачки помер, то відповідний будинок заповів своїй дружині, ОСОБА_7, та вона там проживала із своєю дочкою ОСОБА_6. Після смерті сина ОСОБА_4 у 2006 році, він був похований неподалік, та вона стала частіше навідуватись до своєї мачухи ОСОБА_7 і її дочки ОСОБА_6, їх взаємовідносини поступово стали набувати ознак сімейних. Так вона їм допомагала по дому та з придбанням продуктів харчування. Син ОСОБА_6 працював вахтовим методом, тому був частіше у від'їздах ніж дома, тому особливої допомоги по господарству надавати не міг. В свою чергу мачуха в силу свого віку потребувала сторонньої допомоги, а ОСОБА_6 була досить тучною, тому повноцінно доглядати за матір'ю не могла, та мала складнощі щодо власних потреб. Коли ОСОБА_4 була на 60-річча ОСОБА_6, то та запропонувала їй переїхати, та жити однією сім'єю, оскільки вона все одно майже кожного дня заходила до них, так як їздила на могилу сина. Таку ж пропозицію висловила і її мачуха ОСОБА_7, на що вона погодилась та у квітні 2010 року, забравши найнеобхідніші речі переїхала жити до будинку АДРЕСА_1. Габаритних побутових речей вона не перевозила, оскільки в будинку було все необхідне для життя. Живучі із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вона вела з ними спільне господарство, ходила в магазин та на базар за продуктами, займалась городом, та підтримувала лад у будинку. У 2012 році син ОСОБА_6, який до того працював вахтовим методом, виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, а ОСОБА_6 остаточно припинила працювати. У 2013 році померла ОСОБА_7, та вона спільно з ОСОБА_6 організовували її поховання. Ні син ОСОБА_6 ні її невістка, та онука ОСОБА_25 на похованні ОСОБА_7 не були. Та після смерті мачухи ОСОБА_6 попросила ОСОБА_4 залишитись жити з нею, бо вона лишилась зовсім сама, на що вона погодилась. У 10 листопада 2015 року ОСОБА_6 впала та зламала шийку стегна, та коли її забрали з лікарні, то вдома померла від серцевої недостатності. Вона сама в цей час якраз була у своїх онуків в Києві, та дізнавшись про те, що сталось, вона одразу повернулась та приймала активну участь у похованні ОСОБА_6. Просила встановити факт, що вона останні п'ять років життя ОСОБА_6 спільно проживала з нею як член сім'ї.

Представник відповідача ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_5, та колишньою дружиною сина померлої ОСОБА_6 - ОСОБА_10. Обставини повідомлені ОСОБА_4 заперечувала в повному обсязі. Зауважила, що ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_6 сторонньої допомоги не потребували, та ОСОБА_4 ніколи з ними не жила однією сім'єю. Вона сама з 1993 по 1997 роки була в шлюбі з сином ОСОБА_6. Після розлучення вона у будинку не бувала аж до смерті ОСОБА_7, а після її смерті відвідувала ОСОБА_6 приблизно раз на місяць. ОСОБА_25 туди часто ходила провідувати бабусю, та ніколи там ОСОБА_4 не бачила. Також їй відомо, що її колишній чоловік, який у квітні 2012 року виїхав до Ізраїлю, висилав матері достатньо коштів, щоб вона могла нормально жити, та не потребувати ніякої сторонньої допомоги. У листопаді 2015 році, їй зателефонували, і сказали, що ОСОБА_6 в лікарі, вона її звідти забрала додому, та коли приїхала, то в будинку була лише ОСОБА_8, а позивачки не було. Наступного дня їй повідомили, що ОСОБА_6 вночі померла. Свідоцтво про смерть та пенсію на поховання вона отримувала разом із троюрідною сестрою ОСОБА_11. ОСОБА_4, також приїжджала до лікаря та надавала документи, щоб видали довідку про смерть, але на момент коли ОСОБА_6 померла, її в будинку не було. Просила у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_12 надала суду показання, що навесні 2010 року, вона разом з чоловіком допомагала ОСОБА_4 перевозити речі з квартири по АДРЕСА_1, де жила її мачуха ОСОБА_13 із дочкою ОСОБА_6 Знає, що це вони самі запропонували ОСОБА_4 переїхати до них, бо їм була потрібна допомога, а вона все одно часто до них приходила, оскільки їздила на могилу до свого сина. Крім того, у ОСОБА_12 неподалік живуть діти, та вона часто навідувалась до того будинку, спілкувалась із ОСОБА_6, знала, що у неї є син, але він до матері приїздив рідко, а у 2012 році взагалі виїхав до Ізраїлю. Коли ОСОБА_6 померла, то ОСОБА_4 організовувала її поховання, вони з чоловіком ще тоді допомагали привозити продукти.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що проживала недалеко від будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Знає, що коли у ОСОБА_4 помер син, то вона почала часто навідуватись до своєї мачухи, а навесні 2010 року вона запропонувала їй переїжджати до них,бо вони із дочкою по господарству не справлялись. ОСОБА_4 тоді ще з нею радилась чи робити це, та вона порадила переїжджати, бо так і до поховання сина ближче, і в сім'ї жити легше. Переїхати їй допомогли знайомі, та з 2010 року вона жила по АДРЕСА_1. Вони вели спільне господарство, обробляли город, у них були кури. Також знає, що у ОСОБА_6 є син ОСОБА_15, який жив десь окремо, а у 2012 році виїхав в Ізраїль. Дочку ОСОБА_15 вона жодного разу не бачила, так само як і колишню дружину. Вперше невістку ОСОБА_6 вона побачила у неї на похоронах. Коли ОСОБА_6 у листопаді 2015 року впала, і зламала стегно, то ОСОБА_4 якраз була у своїх онуків в Києві, тому у лікарню ОСОБА_6 з переломом відвозила вона, та вона ж і зателефонувала невістці, щоб сказати, що ОСОБА_6 в лікарні, а та забрала її, і привезла додому, де вночі ОСОБА_6 померла. На ранок приїхала ОСОБА_4 та займалась похованням ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_8 суду надала показання, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4, та весь час проживала поруч із мачухою ОСОБА_7 та її дочкою ОСОБА_6, оскільки її будинок побудований поруч біля батьківського. Після смерті сина ОСОБА_4 вона стала майже кожного дня до них навідуватись, оскільки приїжджала не кладовище, що неподалік. Та у квітні 2010 року за пропозицією ОСОБА_6, яку та зробила на своєму ювілеї з приводу 60-ти річчя, вона зовсім переїхала до них жити, та жила з ними однією сім'єю аж до смерті ОСОБА_6. ОСОБА_24 готувала їсти, дивилась за городом, вона ж їй у цьому допомагала, також вела господарство та ходила до магазину за продуктами харчування. Син ОСОБА_6 в будинку появлявся не частіше двох разів на місяць, а у 2012 році взагалі виїхав в Ізраїль. Коли у 2013 році померла ОСОБА_7 вони її поховали, та ОСОБА_4 залишилась проживати сім'єю із ОСОБА_6, бо та лишилась зовсім одна. Ні невістка, ні онука їй відчутної допомоги не надавали. Близько року, до смерті ОСОБА_6 у літній кухні жили двоє квартирантів, але вони зовсім не приймали участі у господарстві. Коли ОСОБА_6 у листопаді 2015 року впала, то ОСОБА_4 якраз поїхала до онуків у Київ, тому вона разом з ОСОБА_14 викликали швидку, та відправили ОСОБА_6 в лікарню. Також вони вирішили повідомити про це невістку ОСОБА_6 - ОСОБА_9, а та того ж дня привезла ОСОБА_6 назад до будинку, та вночі вона померла. Наступного дня зранку приїхала ОСОБА_4, та вони займались похованням ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 надали суду показання, що по сусідські були вхожі в будинок АДРЕСА_1 та з дитинства знали саму ОСОБА_4. Стверджували, що після смерті у 2006 році сина ОСОБА_4, та стала часто навідуватись до своєї мачухи ОСОБА_7 та її дочки ОСОБА_6, а з 2010 року взагалі переїхала до них жити, та жила з ними однією сім'єю аж до смерті ОСОБА_6 у 2015 році. Весь цей час вела там господарство, займалась городом, ходила з продуктами. Та як після смерті ОСОБА_7 так і після смерті ОСОБА_6 здійснювала їх поховання. При цьому на похованні ОСОБА_7 ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_9 не було, а вже на похованні ОСОБА_6 ОСОБА_9 була, а ОСОБА_26 не було.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона була кумою покійної ОСОБА_6, та телефоном спілкувалась із нею регулярно. Знає, що вона жила з мамою та сином ОСОБА_15, який у 2012 році виїхав до Ізраїлю. Про те, щоб з ними жила ОСОБА_4 їй нічого не відомо, вона її там ні разу не бачила. Знає що ОСОБА_6 допомагала онука ОСОБА_25.

Свідок ОСОБА_11 надала суду показання, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_5, та впевнена, що ОСОБА_4 ніколи не проживала разом із покійною ОСОБА_6. Бо знає, що вона жила з мамою та сином, а коли син поїхав в Ізраїль, а мати померла, то вона залишилась жити сама. До 2012 року ОСОБА_6 працювала в бібліотеці, та ніякої сторонньої допомоги не потребувала. В будинку ОСОБА_6 вона бувала близько 7 раз на рік, приходила на свята та визначні події, також регулярно спілкувалась з нею телефоном. Знає що по господарству ОСОБА_6 допомагали її онука ОСОБА_25 та невістка. Також їй допомагали сусіди. Останній раз розмовляла по телефону із ОСОБА_6 10 листопада 2015 року, коли та поламала шийку стегна, але через те, що у неї не було грошей на операцію, то її забрали з лікарні. Всі документи після смерті ОСОБА_6 вона оформляла особисто, із своєю тіткою, та в соцзахисті отримали пенсію на поховання, яка і була витрачена на всі обряди. ОСОБА_4 приймала участь у похованні лише шляхом приготування їжі, та привозила якісь документи для отримання довідки про смерть ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_19 суду надав показання, що він є хрещеним батьком ОСОБА_5, а син ОСОБА_6 ОСОБА_10 є його кумом. За останні п'ять років життя ОСОБА_6 він у неї в будинку жодного разу не був, але часто проїжджав поруч, та бачив, що там нікого стороннього немає. Він регулярно спілкувався з невісткою та онукою ОСОБА_6, та знає , що вони їй допомагали по господарству. Одного разу, він бачив ОСОБА_6 біля магазину, та при спілкуванні вона нічого про те, щоб у неї хтось жив не казала.

Свідок ОСОБА_20 надала суду показання, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_7. Знає що та вийшла заміж за батька ОСОБА_4, та після його смерті успадкувала його будинок. Поруч жила сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_8, а ОСОБА_4 у тому будинку не жила. Вона особисто бувала в будинку близько 3-4 разів на рік, та ніколи там не бачила ОСОБА_4 У 2010 році в будинку жили ОСОБА_7, ОСОБА_6 та її син ОСОБА_15, який в 2012 році виїхав до Ізраїлю, а коли у 2013 році ОСОБА_7 померла, то з того часу ОСОБА_6 залишилась проживати сама. Вона сторонньої допомоги не потребувала, та їй відомо, що її невістка і онука допомагали їй по господарству, також їй по городу допомагали сусіди за окрему плату.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 надали суду показання що вони живуть по сусідству з будинком по АДРЕСА_1, та як сусіди добре знають що там відбувалось. Щодо факту проживання в будинку ОСОБА_4 категорично заперечували, та стверджували, що ОСОБА_6 після смерті своєї матері ОСОБА_7 жила там сама. До неї регулярно приходила онука ОСОБА_25 зі своїми друзями. Вони їй допомагали по господарству, та вона і сама з усім справлялась. Син із Ізраїлю висилав їй гроші, та вона не потребувала сторонньої допомоги. Крім того в останній рік життя ОСОБА_6 у неї в старій хаті жили два квартиранти, які також допомагали їй, але ОСОБА_4 «вижила» тих людей.

Заслухавши пояснення сторін, врахувавши показання допитаних судом свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення даного спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 8).

За життя ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка ОСОБА_23 успадкувала будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с. 6). Який, в свою чергу, разом із всім майном, що їй належало заповіла своїй дочці ОСОБА_6, склавши заповіт відповідного змісту (а.с.7), а та прийняла спадок шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується листом завідувача Смілянської держнотконтори (а.с.44).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 10), та заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не склала.

Після смерті ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась ОСОБА_4.(а.с.47) та ОСОБА_5.(а.с.51).

Таким чином, судом встановлено, існування спору між позивачем та відповідачем про право на спадкування після смерті ОСОБА_6

При цьому ОСОБА_4 стверджує що вона, має право на спадщину після смерті ОСОБА_6, так як постійно проживала з нею більше п'яти років до її смерті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Цим законом замість прописки введений режим реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою. Закон виділяє власне «місце проживання» та «місце перебування». Згідно зі ст. З цього Закону місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Так, відповідно до акту від 25 квітня 2016 року та довідки від 12 травня 2016 року, що складені та видані квартальним комітетом №22, ОСОБА_4, починаючи з квітня 2010 року проживала без реєстрації за адресою м. Сміла, АДРЕСА_1 однією сім'єю із ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. (а.с.11,13).

Відповідні обставини вбачаються і з показань допитаних судом свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які прийняті судом як такі, що відповідають дійсним обставинам, оскільки вони чітко вказують на події, що мали місце у 2010- 2015 роках, є логічними, послідовними, та відповідні свідки жодним чином не заінтересовані у результаті розгляду даної справи по суті.

Одночасно, даючи оцінку показанням свідків, допитаних за клопотанням сторони відповідача, суд звертає увагу не те, що переважна їх більшість є родичами та близькими знайомими відповідачки, кожен із таких свідків стверджували, що ОСОБА_4 не проживала спільно із ОСОБА_6, разом з тим жоден із відповідних свідків не лишався у будинку з ночівлею, та і бували там рідко, що унеможливлює їх повну обізнаність про ті обставини з приводу яких вони надавали свідчення суду. Крім того, суд оцінює як такі, що суперечливі показання допитаних за клопотанням відповідача свідків, в тій частині, що ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_7 не потребували жодної сторонньої допомоги, адже кожен із цих свідків спочатку повідомляли, що ОСОБА_6 була досить самодостатньою, могла робити все по господарству самостійно, але одночасно повідомляли суду, що її онука ОСОБА_25 та її мама регулярно приходили і допомагали їй по господарству, також повідомляли, що вона винаймала людей для цих потреб. Крім того, всі свідки відповідача, стверджували, що син ОСОБА_6 регулярно висилав їй кошти із Ізраїлю, та вона була досить заможною жінкою, яка не потребувала допомоги ОСОБА_4, разом з тим, свідки вказували, що після отримання травми стегна, у ОСОБА_6 не було коштів для операції, тому її забрали з лікарні в тяжкому стані. Такі обставини вказують на нелогічність у показаннях свідків, та явне намагання виказати обставини, у такому вигляді, як це вигідно відповідачці, а тому такі показання свідків не приймаються судом до уваги. Крім того, всі вони не спростовують факту проживання ОСОБА_4 за відповідною адресою у відповідний період часу.

Що стосується показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22, то суд враховує ту обставину, що між ними та позивачем існує земельний спір, та склались неприязні відносини. Відповідні обставини вбачались як із показань свідків, та також знайшли своє підтвердження в акті (а.с.146), а тому показання таких свідків суд не приймає до уваги.

Також, суд відхиляє і твердження представника відповідача, про те, що ОСОБА_4 не може рахуватись членом сім'ї померлих, з тих мотивів, що такими можуть бути лише кровноспоріднені особи, та чоловік і дружина.

Так, відповідно до ч. 2 ст. З Сімейного Кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Крім того, Рішенням КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї", визначено, що до кола членів сім'ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що під час судового розгляду, позивач довела належними і допустимим доказами ту обставину, що вона із квітня 2010 року і до смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року спільно проживала з нею, була пов'язана спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, які полягали у взаємодопомозі один одному, ОСОБА_4 здійснила поховання ОСОБА_6, то на думку суду в даному випадку достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 у вказаний період, тобто більше п'яти років, проживала однією сім'єю із ОСОБА_6, що надає їй право на спадкування після смерті ОСОБА_6.

Встановлення даного факту, іншим шляхом неможливе, а тому суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені та підтвердженні квитанціями судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. а також витрати на оплату правової допомоги, що підтверджені квитанцією та обґрунтовані розрахунком в сумі 3500 грн..

Керуючись ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 проживала однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати на оплату судового збору та правової допомоги в сумі 4051 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 6 червня 2017 року.

Головуючий Т.В. Васильківська