Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа - ОСОБА_7, про визнання строкового договору таким, що укладений на невизначений строк, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом допублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на умовах строкового трудового договору з 08 лютого 2016 року по 07 квітня 2016 року він займав посаду заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до наказу від 05 лютого 2016 року. Наказом в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 29 березня 2016 року № 516/ос йому продовжено строк дії строкового трудового договору по 07липня 2016 року, а наказом від 07 липня 2016 року № 1353/ос внесено зміни до наказу від 29 березня 2016 року № 516/ос та зазначено строк дії строкового трудового договору по 30вересня 2016 включно.

Зазначав, що між ним та роботодавцем укладено трудовий договір на невизначений строк, оскільки він двічі переукладався. Разом з тим, наказом голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 30 вересня 2016 року № 1881/ос його звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив визнати строковий трудовий договір від 08 лютого 2016 року таким, що укладений на невизначений строк (безстроковим); поновити його на посаді заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця» з 30 вересня 2016 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 081 грн 74 коп. за період з 30 вересня по 25 жовтня 2016 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано строковий трудовий договір від 08 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Укрзалізниця», таким, що укладений на невизначений строк (безстроковим). Поновлено ОСОБА_6 на посаді заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця» з 30 вересня 2016 року. Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 428 грн 49 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні іншої частини позовних вимог.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрзалізниця», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 05 лютого 2016 року № 197/ос призначено на посаду заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах строкового трудового договору строком на два місяці з 08 лютого 2016 року по 07 квітня 2016 року включно. Підставою видачі наказу зазначено: рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 19 січня 2016 року та заяву ОСОБА_6

Наказом в. о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 29 березня 2016 року № 516/ос позивачу продовжено строк дії строкового трудового договору по 07 липня 2016 року включно.

Наказом голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 07 липня 2016 року № 1353/ос внесено зміни до наказу по особовому складу від 29 березня 2016 року № 516/ос у частині строку дії, де визначено строк договору - по 30 вересня 2016 включно. Підставою видачі наказу зазначено: рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 07 липня 2016 року та заяву (згоду) ОСОБА_6

Наказом голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 30 вересня 2016 року № 1881/ос ОСОБА_6 звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що трудовий договір сторонами двічі переукладався, зокрема 29 березня 2016 року до закінчення строку дії трудового договору та 07 липня 2016 року шляхом внесення змін до наказу від 29 березня 2016 року № 516/ос в частині строку дії трудового договору. Після припинення дії строкових трудових договорів трудові відносини між сторонами фактично тривали та жодна із сторін не вимагала їх припинення. Тому після видання головою правління ПАТ «Укрзалізниця» наказу від 29 березня 2016 року № 516/ос про продовження з позивачем строку трудового договору по 07 липня 2016 р. включно, дія строкового трудового договору фактично вважалася продовженою на невизначений строк. Отже, звільнення позивача відбулосяз порушенням трудового законодавства, оскільки трудовий договір сторонами переукладався двічі, тобто відповідно до ст. 39-1 КЗпП України він вважається таким, що укладений на невизначений строк.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції. Разом з тим, доводи апеляційної скарги належним чином не дослідив та не спростував.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За змістом ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Строковий договір може бути укладено між сторонами як при прийнятті на роботу працівника, так і в процесі виконання трудових обов'язків, якщо є підстави для його укладення (переукладення). Застережень або обмежень з цього питання КЗпП України або інші нормативні акти, які регулюють правовідносини у сфері праці, не мають.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, тобто, коли сторони самі визначають строк дії трудового договору, який укладають або переукладають між собою. Строковий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін.

Накази відповідача від 05 лютого 2016 року № 197/ос,від 29 березня 2016 року № 516/ос, від 07 липня 2016 року № 1353/ос визначають конкретні строки виконання ОСОБА_6 обов'язків заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця».

Підставою видачі наказу в. о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05 лютого 2016 року № 197/ос про призначення позивача на посаду заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця» на умовах строкового трудового договору строком на два місяці з 08лютого 2016 року по 07 квітня 2016 року включно, вказано його особисту заяву, як і підставою видачі наказу голови правління ПАТ «Укрзалізниця» від 07 липня 2016 року № 1353/ос, яким строк трудового договору визначено по 30 вересня 2016 включно.

Перевіряючи правильність вирішення справи судом першої інстанції, апеляційний суд не дослідив зміст цих заяв ОСОБА_6, не встановив, на яких умовах ОСОБА_6 погодився виконувати обов'язки заступника начальника філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Укрзалізниця», зокрема не з'ясував, чи мала місце його згода на строковість трудового договору; з урахуванням встановлених обставин судом не з'ясовано, чи не має у такому випадку погодження сторонами строку дії трудового договору, після закінчення якого він припиняється за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Враховуючи те, що внаслідок порушення апеляційним судом норм процесуального права не встановлено фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, постановлена ним ухвала підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик