АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 2-1931/10 Головуючий в І інстанції Ратушна В.О. Номер провадження 22-ц/791/1425/17 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Фурман Т.Г.,
секретарЧертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 травня 2010 року,

встановила:

У липні 2005 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 06.06.1996 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі.

Посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені, подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, від шлюбу неповнолітніх дітей немає, позивач просив суд шлюб розірвати.

Заочним рішенням суду від 19 липня 2005 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 11 травня 2010 року заочне рішення суду від 19 липня 2005 року за заявою відповідачки скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 14 травня 2010 року провадження у зазначеній справі закрито на підставі ч. 6 ст. 205 ЦПК України у зв'язку зі смертю ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, вказуючи на те, що перегляд заочного рішення та закриття провадження у справі за позовом його батька про розірвання шлюбу з відповідачкою вплинули на розмір належної йому частки у спадковому майні, просить ухвалу суду про закриття провадження у справі скасувати та справу передати до суду першої інстанції для вирішення заяви про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що висновки суду щодо наявності підстав для вчинення наведеної процесуальної дії не відповідають обставинам справи і зроблені всупереч положенням ст.ст. 230, 231, 232 ЦПК України, що визначають порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, який відбувся після смерті позивача ОСОБА_5 та без врахування факту реєстрації ним розірвання шлюбу при житті.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 - адвокат Амінова С.Р. доводи скарги не визнала, ухвалу суду просила залишити без змін.

ОСОБА_7 в процесі апеляційного розгляду справи уточнив вимоги поданої ним апеляційної скарги і просив скасувати також ухвалу суду від 11.05.2010 року, зважаючи на зазначені ним в апеляційній скарзі заперечення щодо її законності та обґрунтованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, суд виходив з того, що позивач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (в резолютивній частині ухвали зазначено - в зв'язку зі смертю відповідача).

В мотивувальній частині ухвали відсутнє обґрунтування висновків суду як щодо повторного розгляду справи після перегляду заочного рішення від 19.07.2005 року, так і щодо положень ч. 6 ст.205 ЦПК України, на яку послався суд як на підставу закриття провадження у справі, про те, що підставою для закриття провадження у справі є смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з тим за обставинами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1996 року.

18 липня 2005 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову пославшись на те, що шлюб носить формальний характер, відносини між подружжям припинені через втрату почуттів та взаємної поваги /а.с. 2/.

Суд розглянув справу у відсутність відповідачки та 19 липня 2005 року ухвалив заочне рішення про розірвання шлюбу. Доказів про належне повідомлення ОСОБА_6 про час і місце судового розгляду матеріали справи не містять, як не містять і інформації про направлення судом на її адресу копії рішення суду.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд вважав встановленим той факт, що на даний час між сторонами внаслідок різних поглядів на життя виникають постійні сварки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. Майнового спору між сторонами немає, тому суд дійшов висновку, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

У підтвердження таких висновків суд на відповідні докази не послався і такі в матеріалах справи відсутні /а.с. 4-8/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, позивач у даному спорі, помер /а.с. 15/.

20 квітня 2010 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, при цьому не зазначивши в заяві про смерть позивача /а.с. 9/.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення суду першої інстанції належить встановити як поважність причин неявки в судове засідання відповідача, так і те, що наявні докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак висновки суду щодо наявності підстав для скасування заочного рішення ґрунтуються лише на тому, що судова повістка відповідачці за належною адресою не була вручена, а на думку ОСОБА_6, докази по справі, при їх належній оцінці, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим /а.с. 19/.

При цьому суд не врахував ту обставину, що питання про скасування заочного рішення суду порушено відповідачкою через майже п'ять років після його ухвалення та після смерті позивача, про якого суд зазначив, що він не з'явився в судове засідання і про причину неявки суд не сповістив, хоча із долученої до заяви довідки, виданої на ім'я ОСОБА_6 КП «Дніпровський» виконкому Херсонської міської ради 05.02.2010 року №453 про склад сім'ї, вбачається інформація про смерть останнього, а звідси - про неможливість ухвалення іншого рішення по суті спору, зважаючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва /а.с. 11/.

Таким чином, враховуючи, що іншого судового рішення, ніж про закриття провадження у справі при розгляді справи після скасування заочного рішення про розірвання шлюбу у спірних правовідносинах постановити неможливо, суду першої інстанції, вирішуючи заяву ОСОБА_6, належало дослідити докази, на які остання посилалася, і зробити висновки, чи спростовують вони висновки суду щодо наявності станом на липень 2005 року передбачених ст.112 СК України підстав для розірвання шлюбу.

Крім наведених обставин суду належало зважити на те, що в період, який тривав після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу та до дня смерті позивача, останнім могло придбаватися майно, визначення правового статусу якого з врахуванням положень сімейного законодавства залежить в тому числі, від перебування чи неперебування позивача в зареєстрованому шлюбі, а також на те, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина і зміна його сімейного стану вплине на коло спадкоємців за законом, які мають право на спадкове майно.

Оскільки суд першої інстанції наведені обставини не досліджував і в порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України не сприяв повному і всебічному з'ясуванню обставин, які мають значення для справи, колегія суддів в силу ст. 303 ЦПК України встановила, що після ухвалення судом 19.07.2005 року заочного рішення про розірвання шлюбу, зокрема 26 вересня 2008 року ОСОБА_5 купив земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, які знаходяться в АДРЕСА_1, а також інше рухоме та нерухоме майно, яке входить до складу спадщини після нього.

Згідно із матеріалами спадкової справи №141/2010 рік, заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина ОСОБА_5, спадщину після нього крім ОСОБА_6 прийняв син - ОСОБА_7, який заявив про порушення його прав на спадкове майно, в тому числі при вирішенні судом питання про перегляд заочного рішення.

Відтак, зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_5 його сімейні правовідносини із ОСОБА_6 в рамках судового спору вийшли із площини особистих немайнових прав, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалою про скасування заочного рішення про розірвання шлюбу суд вирішив питання, якими обмежувалися спадкові права заявника - ОСОБА_7, не залучивши його до участі в справі і тим самим, позбавивши можливості висловити свої заперечення з цього приводу і надати докази у підтвердження цих заперечень.

З огляду на наведене, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими і вважає, що відновлення процесуальних прав заявника можливі лише шляхом скасування як ухвали суду від 14 травня 2010 року про закриття провадження у справі, так і ухвали суду від 11 травня 2010 року про скасування заочного рішення.

При цьому колегія суддів виходить із того, що хоч ухвала суду про скасування заочного рішення не входить до переліку ухвал, визначених ст.293 ЦПК України як таких, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, однак зважаючи, що рішення суду по суті спору при повторному розгляді позову про розірвання шлюбу в зв'язку із смертю позивача постановити неможливо та враховуючи рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення окремих пунктів ст.293 ЦПК України (рішення Конституційного суду України від 21.10.2010 року №3-рп/2010 та ін.), а також конвенційні принципи, метою яких є забезпечення права кожної із сторін на справедливий розгляд його справи судом, скасування цієї ухвали є необхідним та можливим відповідно до п. 8 ст. 8 ЦПК України.

Враховуючи, що суд першої інстанції допустив порушення порядку, встановленого для вирішення порушеного відповідачкою питання, та не залучив до участі в справі ОСОБА_7 як спадкоємця померлого позивача та особу, чиїх прав та обов'язків стосується скасування заочного рішення суду про розірвання шлюбу спадкодавця після його смерті, колегія суддів дійшла висновку, що постановлені судом ухвали підлягають скасуванню з передачею заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 травня 2010 року та ухвалу цього ж суду від 11 травня 2010 року скасувати.

Заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 липня 2005 року передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Фурман