Справа № 595/515/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2014 року в м.Бучач Тернопільської області помер батько позивачки ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будиноку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Запотічна,22, в с.Киданів, Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачка згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради згідно поданого відзиву просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов визнає.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

03.03.1994 року в с.Киданів Бучацького району Тернопільської області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 258397, виданим ОСОБА_2 сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після її смерті залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Зопотічна,22, в с.Киданів, Бучацького району Тернопільської області.

Факт належності ОСОБА_4 вказаного житлового будинку підтверджується довідкою № 34 від 03.03.2017 року, виданою Бучацьким РБТІ, та довідкою № 94/2-13 від 10.04.2017 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою.

На час смерті ОСОБА_4, згідно довідки, яка видається в звязку з оформленням спадщини, виданої ОСОБА_2 сільською радою, вбачається, що батько позивачки ОСОБА_3 постійно проживав разом із спадкодавцем, який, згідно чинної на той час ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року вступив в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець за законом другої черги (ч.2 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_3 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_5, вбачається, що їхнім батьком був ОСОБА_6

Із актового запису про шлюб № 13 вбачається, що ОСОБА_5, після укладення шлюбу, змінила прізвище на «Головацька»

27 жовтня 2014 року в м.Бучач Тернопільської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ИД № 177814, виданим Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по по вул.Зопотічна,22, в с.Киданів, Бучацького району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД № 254739, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 є батьком позивача.

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично прийняла спадщину, оскільки згідно довідки № 273 від 06.02.2017 року, виданої Бучацькою міською радою, проживала разом із ним.

Відповідно до довідки № 56/01-24 від 27.02.2017 року, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_3 до нотконтори не було подано, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на імя ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнанняправа власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька ОСОБА_3, який помер 27 жовтня 2014 року, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Запотічна,22, в с.Киданів, Бучацького району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7