АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила стягнути з відповідача 88 992,34 грн. матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, 20 000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 88 992,34 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати в розмірі 2 543,52 грн.

Справа № 753/13126/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8711/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог. Посилається на неповне з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції не врахував, що сума завданого матеріального збитку не підтверджена доказами по справі, а звіт про оцінку містить ряд протиріч та є необґрунтованим. Зазначила, що сума моральної шкоди задоволеної судом є неспівмірною щодо характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих позивачем внаслідок ДТП.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце слухання справи. Неодноразово заявляли клопотання про відкладення розгляду справи, але до суду не приходили. На підставі викладеного та з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України колегія судді ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження при розгляді справи та доведений факт спричинення моральної шкоди, однак не обґрунтовано її розмір.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 24.02.2016 о 09 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по просп. Бажана біля АЗС «Кло» в м. Києві, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2016 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 13-14).

Відповідно до висновків ФОП ОСОБА_7 викладених в Звіті про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненої володільцю колісного ТЗ №124/3С-16 від 30.03.2016, автомобілю ОСОБА_3 були спричинені механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту становить 112 460,58 грн., втрата товарної вартості автомобіля 22 913,66 (а. с. 15-32).

Для складання такого звіту позивачем було сплачено 2 000 грн., що підтверджується квитанцією № 342 від 23.03.2016 (а. с. 35). Також відповідно до квитанції від 11.04.2016 сплачено кошти в розмірі 1 618,10 грн. за виконання робіт по розібранню та зібранню пошкоджених деталей автомобіля під час проведення експертизи (а. с. 45).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в СК «Провідна» згідно полісу обов'язково страхування №АЕ/5902507 від 23.02.2016 (а. с. 48). Страхова сума, відповідно до якого становить 50 000 грн., яка була виплачена страховиком страхувальнику 13.06.2016 (а. с. 49).

В результаті ДТП позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми хребта, забій шийного відділу хребта, больовий синдром, цервікокраніалгію шийного відділу хребта а також в результаті утворилась інтрамедулярна гідромієлітична кіста, що підтверджується виписками та результатами дослідження з лікарні (а. с. 37-40, 44).

Враховуючи вищевикладене та невиплату страховою компанією в повному обсязі завданої матеріальної шкоди й заподіяння шкоди здоров'ю, позивач звернулася із відповідним позовом до суду.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. (Постанова ВСУ від 20.01.2016 справа № 6-2808цс15).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо суми матеріального відшкодування.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненої володільцю колісного ТЗ №124/3С-16 від 30.03.2016, автомобілю ОСОБА_3 були спричинені механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту становить 112 460,58 грн., втрата товарної вартості автомобіля 22 913,66 грн. (а. с. 15-32). Для складання такого звіту позивачем було сплачено 2 000 грн., що підтверджується квитанцією № 342 від 23.03.2016 (а. с. 35). Також відповідно до квитанції від 11.04.2016 сплачено кошти в розмірі 1 618,10 грн. за виконання робіт по розібранню та зібранню пошкоджених деталей автомобіля під час проведення експертизи (а. с. 45).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в СК «Провідна» згідно полісу обов'язково страхування №АЕ/5902507 від 23.02.2016 (а. с. 48). Страхова сума, відповідно до якого становить 50 000 грн., яка була виплачена страховиком страхувальнику 13.06.2016 (а. с. 49).

Таким чином, матеріальна шкода, завдана позивачу, внаслідок ДТП становить 112 460,58 грн. - 50 000 грн. (сума виплачена страховиком) = 62 460,58 грн.

62 460,58 грн. + 22 913,66 грн. (втрата товарної вартості автомобіля) + 2 000 грн. (витрати на оплату здійснення вато товарознавчого дослідження) + 1 618,10 грн. (за виконання робіт по розібранню та зібранню пошкоджених деталей автомобіля під час проведення експертизи) = 88 992,34 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 88 992,34 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності здійснення розрахунку завданої матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції та відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано на спростування доказів наявності іншої суми заборгованості.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення у стягненні моральної шкоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1, 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 3 Постанові Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, незалежно від вини моральна шкода відшкодовується, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, її відшкодування здійснюється за правилами ст. 1187 ЦК.

Матеріали справи свідчать, що в результаті ДТП позивачу були завдані ушкодження в вигляді закритої травми хребта, забій шийного відділу хребта, больовий синдром, цервікокраніалгію шийного відділу хребта, а також в результаті утворилась інтрамедулярна гідромієлітична кіста, що підтверджується виписками та результатами дослідження з лікарні (а. с. 37 - 40, 44). В результаті отриманих тілесних ушкоджень, позивач тимчасово втратила працездатність, що підтверджується тимчасовим листком непрацездатності (а. с. 36). Також, позивачем були понесені витрати на лікування в розмірі 6 581 грн. 74 коп. (а. с. 41-43).

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з винної особи моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За наведених обставин, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк