Провадження №2/428/806/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, мотивуючи вимоги тим , що позивач ОСОБА_1 уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Пунктом 13 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 15.12.2016р., передбачений обовязок відповідача ОСОБА_2 звільнити квартиру від належних їй речей та знятися з місяця проживання до 22.12.2016р. Відповідач виконала ці умови частково, звільнивши квартиру від належних їй речей, при цьому досі залишається зареєстрованою у квартирі, власником якої не являється. Така бездіяльність відповідача порушує права позивача, як власника квартири. Тому, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №33 в будинку 96-б по вул. Гагаріна у м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.12.2016р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр №2147, ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 96-б/33. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області, ОСОБА_2, 15.04.1938р.н. з 08.09.1980р. зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином , у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 15.12.2016р. за договором купівлі-продажу квартири набула у власність квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 96-б/33. За даною адресою залишилася зареєстрованою колишня власниця квартири відповідач ОСОБА_2, яка за даною адресою не мешкає з грудня 2016р. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сімї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №59 від 28.12.2016р. про сплату судового збору в сумі 551,20грн. Враховуючи викладене , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 551,20грн.

Керуючись ст.ст. 7 , 10 , 11 , 12 , 27 , 31 , 57 , 60 , 88, 199 , 212-215 , 223, ЦПК України, ст. 401 ЦК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 15.04.1938р.н. такою, що втратила право користування квартирою №33 в будинку 96-б по вулиці Гагарніа в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя