Ухвала

іменем україни

9 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Липкижитлосервіс», керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва про порушення прав та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням виконуючого обов'язки Київського міського голови ГолубченкаА.К. від 29 квітня 2009 року № 518 з червня 2009 підняті тарифи з обслуговування будинків та прибудинкових територій. Комунальне підприємство «Липкижитлосервіс» (далі - КП «Липкижитлосервіс») протиправно зробило його «боржником» на суму 1 191 грн 61 коп., оскільки протягом року він сплачував комунальні послуги за попередніми тарифами, а дію даного розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 липня 2009 року № 842-р Однак КП «Липкижитлосервіс» на розпорядження Кабінету Міністрів України уваги не звернуло і продовжувало переслідувати його протизаконно, створивши додаткові проблеми.

Розпорядженням Київського міського голови Черновецького Л.М. від 31 серпня 2009 року № 978 на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 липня 2009 р. № 842-р видано нові вказівки про встановлення тарифів на серпень та вересень 2009 року. Дане розпорядження теж не було погоджено з Управлінням юстиції м. Києва та не було у ньому зареєстровано. Потім аналогічно були видані без реєстрації розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15 жовтня 2009 року № 1193 на жовтень-грудень 2009 року, а також від 30 листопада 2009 року № 1335 на січень-березень 2010 року, а також 24 березня 2010 року № 173 та від 30 березня 2010 року № 191, від 24 грудня 2010 року № 1164, від 29 грудня 2010 року № 1221, від 30 грудня 2010 року № 1241, від 26 квітня 2011 року № 617, від 23 червня 2011 року № 1048, від 25 жовтня 2011 року № 1959. Пізніше Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року у справі за № 2-а/761/4/2014 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29 квітня 2009 року № 518 та їх наступні варіанти визнано невідповідними законодавству, не чинними з моменту прийняття. Дана постанова набрала законної сили, тому нарахування заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги є незаконним.

Позивач також зазначав, що відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував надання йому послуг у визначеному обсязі. Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва повинна була довести, що послуги, за які вимагається оплата, було надано якісно, у повному обсязі та вчасно. Ці обставини можливо встановити лише за умови надання виконавцем до суду актів виконаних робіт, копії книги нарядів, журналів виконання послуг з підписами мешканців, котрі прийняли виконані роботи, тощо. Цього зроблено не було, а розрахунок суми боргу, наданий виконавцем до суду, жодним чином не доводить факту якісного, у повному обсязі та вчасного надання споживачеві послуг.

ОСОБА_4 з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними дії КП «Липкижитлосервіс» з нарахування йому за 2009-2010 роки боргу у сумі 1 191 грн 61 коп. за комунальні послуги, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 липня 2009 року № 842-р про зупинення дії розпорядження Київського міського голови від 29 квітня 2009 року № 518, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року у справі № 2-аУ761/4/2014 про невідповідність законодавству розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29 квітня 2009 року № 518, яке визнано нечинним з моменту прийняття. Стягнути солідарно з КП «Липкижитлосервіс» та з КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на його користь переплату боргових зобов'язань за ненадані комунальні послуги за період з червня 2009 року по листопад 2014 року у сумі 3 570 грн 36 коп., але з урахуванням взаємозаліку та погашення недоплати у сумі 1 496 грн 66 коп. (за період з грудня 2004 року по вересень 2015 року) стягнути на його користь залишок у сумі 2 073 грн 70 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання протиправними дій КП «Липкижитлосервіс» скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Визнано протиправними дії КП «Липкижитлосервіс» про нарахування ОСОБА_4 за період з 2009 по 2010 роки заборгованості у сумі 1 169 грн 89 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення районного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням часткового скасування апеляційним судом рішення місцевого суду, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання протиправними дій КП «Липкижитлосервіс» щодо нарахування йому за період з 2009 по 2010 роки заборгованості у сумі 1 169 грн 89 коп.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: