У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 300/366/17

Провадження 2/300/146/2017

09.06.2017 р. смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Вотьканича В.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., позивача ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, приватного нотаріуса ОСОБА_3, третя особа Колочавська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання недійсною та скасування державної реєстрації у державному земельному кадастрі, установив:

До попереднього судового засідання у даній цивільній справі були виявлені обставини, які не допускають участь судді Вотьканича В.А. у розгляді цієї справи, на підставі яких він подав заяву про самовідвід.

Заява мотивована тим, що суддя брав участь у розгляді цивільної справи № 300/353/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод, яким позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Цим рішенням суд зобовязав ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_1 на першому поверсі магазину «Чава» в с. Колочава, 27 в, Міжгірського району та стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача 30 000 гривень моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області це рішення було змінено в частині суми моральної шкоди.

Крім того, 21.10.2015 року Воловецький районний суд під головуванням судді Вотьканича В.А. ухвалив рішення в справі № 300/167/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та повернення матеріальних цінностей. Цим рішенням позов було задоволено частково, визнано дії неправомірними, зобовязано відповідачів усунути перешкоди у здійсненні підприємницької діяльності позивачем на першому поверсі магазину «Чава» в с. Колочава, 27 в, Міжгірського району. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2016 року рішення суду залишено без змін.

01.03.2016 року Воловецький районний суд під головуванням судді Вотьканича В.А. ухвалив рішення в справі № 300/125/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Цим рішенням у позові відмовлено повністю. Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку.

Як видно із зазначених рішень, всі спори сторін виникали з приводу майна, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, в тому числі і майна, з приводу користуванням якого заявлено даний позов.

З приводу правовідносин сторін суд, в ухвалених ним рішеннях, неодноразово викладав свою позицію щодо прав та обовязків сторін, і саме ці обставини викликають сумніви в тому що суд при вирішенні даної справи буде вирішувати її з врахуванням ухвалених ним попередніх рішень.

Відповідно до вимог статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи, якщо є підстави для його відводу (самовідводу), вичерпний перелік яких наведено у пунктах 1 - 5 частини першої зазначеної статті.

Крім того, пунктом 4 частини першої статті 20 ЦПК України передбачено, що суддя також не може брати участі у розгляді цивільної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

Розкриваючи зміст вищевказаної статті, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці (Справа «Білуха проти України» (Заява N 33949/02, п. 49); Справа Гаусшильта (HAUSCHILDT CASE), п. 46 «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), п.п. 27, 28; справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII)), зазначив, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.5, 1.6 Бенгалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

За змістом пункту 2.5 Бенгалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя задовольняє відвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Приймаючи самовідвід суд бере до уваги не доведеність обставин щодо неупередженості суду, а сам факт їх наявності, та з метою недопущення будь-яких сумнівів у тому, що справу розглядає неупереджений і компетентний суд.

Згідно з ч.1 статті 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 20, ч.1 ст. 23, статтями 24, 25 ЦПК України, суд ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Вотьканича В.А. задовольнити.

Прийняти відвід судді Вотьканича В.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, приватного нотаріуса ОСОБА_3, третя особа Колочавська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання недійсною та скасування державної реєстрації у державному земельному кадастрі.

Цивільну справу передати в канцелярію Воловецького районного суду Закарпатської області для визначення, в порядку передбаченому законом, іншого судді, який буде розглядати справу.

Ухвала суду за наслідками розгляду питання про відвід не оскаржується.

Головуючий В. А. Вотьканич