Справа № 390/191/17
Провадження № 2/390/235/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Терещенко Д.В.,

при секретарі Головацькій А.Б., Губанові М.М.,

за участю: представника позивача ? ОСОБА_1,

відповідачів ? ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_2 ? ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради ? ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_7, в особі представника по довіреності ОСОБА_1, до ОСОБА_5 сільської ради Кіровоградського району та області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання заповіту нікчемним та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання заповітів нікчемними та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона з 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 15 лютого 2002 року її чоловіком було складено заповіт, згідно з яким він заповів їй все належне йому майно. 20.06.2013 року шлюб між ними було розірвано, проте вона залишилася проживати ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул.Колгоспна, в с.Обознівка, Кіровоградського району та області, разом з колишнім чоловіком. В даному будинку вона була зареєстрована з 1997 року. 08.12.2016 року її колишній чоловік помер. Після його смерті, вона потрапила у лікарню, а повернувшись, не змогла зайти в будинок, оскільки на вхідних дверях будинку був змінений замок. В подальшому вона дізналася, що її колишній чоловік заповів будинок відповідачу по справі ОСОБА_2, а земельну ділянку - ОСОБА_3 Вважає, що заповіти, які були складені на користь відповідачів, є нікчемними, оскільки були посвідчені неповноважною посадовою особою - секретарем Обознівської сільської ради, а не нотаріусом. Крім того, просить усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом вселення, оскільки на даний час не має можливості проживати у даному будинку та засівати земельну ділянку й використовувати її за призначенням.

Представник позивача за договором ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що на час складання оспорюваних заповітів, посадові особи ОСОБА_5 сільської ради не мали право посвідчувати дані заповіті, оскільки на той час діяли державний та приватні нотаріуси, які обслуговували територію Кіровоградського районного нотаріального округу, в тому числі, щодо посвідчення заповітів. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, що діяла на час складання заповітів, нотаріальні дії вчинялися посадовими особами виконкомів сільських рад, на яких такий обов»язок покладений рішенням виконавчого комітету відповідної сільської ради, яке в судове засідання не надано. Вважає, що оскаржувані заповіти, посвідчені з порушенням вимог щодо їх форми та порядку посвідчення та просить визнати їх нікчемними.

Крім того, просив усунути перешкоди в користуванні позивачем будинком № 81 по вул. Колгоспна в с. Обознівка, в якому вона проживала на підставі реєстрації, а через дії відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлена права проживати в будинку.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що вона є онукою ОСОБА_8 Жодних перешкод у користуванні позивачу спірним будинком вона не чинила. Після розлучення позивачки з ОСОБА_8 вони хоч і проживали разом деякий час, проте спільного господарства не вели. До смерті спадкодавця, ОСОБА_7 добровільно виїхала з будинку. Коли ОСОБА_8 помер, він протягом пяти діб пролежав в незачиненому будинку. Коли вона потрапила на територію домоволодіння, то знайшла ключі від вхідної двері, замкнула його та пояснила ОСОБА_7, що ключі від будинку знаходяться в незамкненій літній кухні. Жодних речей позивачки вона не продавала, замків на будинку не змінювала і на даний час вона не заперечує проти проживання ОСОБА_7 у зазначеному будинку.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 пояснила, що при складанні заповітів ОСОБА_8 дотримано вимог щодо їх складання, які позивач не заперечує, а саме: факт волевиявлення заповідача, дати, часу та місця складання заповітів та особи, що його посвідчила. Оскаржено вимога щодо його посвідчення, проте законами України сільським радам надано право посвідчувати заповіти. Прямої заборони щодо посвідчення заповітів секретарями сільських рад законодавство не містить. Вважає, що допущені посадовими особами органу місцевого самоврядування процесуальні недоліки під час нотаріальних дій, не можуть тягнути за собою порушення прав та інтересів окремого громадянина, який здійснив своє волевиявлення з наданням всіх необхідних документів, як того вимагав від нього закон. Припущення позивача щодо відсутності рішення щодо уповноваження секретаря Обознівської сільської ради на посвідчення заповітів є безпідставним, оскільки доказів на відсутність такого рішення позивачем не надано, просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_8 Вважає, що дії секретаря Обознівської сільської ради під час посвідчення заповітів на її користь та на користь ОСОБА_2 повністю відповідають вимогам законодавства. Заперечує перешкоджання у користуванні житлом ОСОБА_7, оскільки проживання у будинку після смерті ОСОБА_8 було сумнівне через виламані вхідні двері та наявний трупний запах. Зауважила, що майном ОСОБА_7 після смерті спадкодавця ОСОБА_8 вона не розпоряджалась.

Представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Кіровоградського району та області ОСОБА_6 в судовому засідання позов не визнав та вважає, що підстави для його задоволення відсутні. Посвідчення заповітів секретарем Обознівської сільської ради вчинені відповідно до вимог законодавства, діючого на час їх складання, Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 25.09.1994 року. Обовязкове здійснення нотаріусами своєї діяльності на території ОСОБА_5 сільської ради законом не вимагалось, у вийняткових випадках вони могли бути запрошені для здійснення окремих нотаріальних дій, що не могли вчиняти секретарі сільської ради. В письмових поясненнях зазначив, що за наслідками вивчення документації сільської ради за 2000-2010 роки, яка зберігається в сільській раді, встановлено відсутність рішення виконкому сільської ради про покладення обов»язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради. Звернення до архівної установи Кіровоградської РДА також не дало можливості отримати відповідне рішення через відсутність точних даних про його номер та дату прийняття. Проте сільська рада вважає, що таке рішення обов»яково приймалось на сесії депутатів і відповідно виконавчим комітетом сільської ради, оскільки нотаріальні дії на території ОСОБА_5 сільської ради вчиняються посадовими особами сільської ради постійно, починаючи ще з 60 років минулого століття. Вважає, що позов позивача в цій частині є необгрунтованим та безпідставним, так як позивач не довів, що таке рішення не приймалось органами місцевого самоврядування, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 08.12.2016 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-0Л № 236890 (а.с.46).

За час свого життя 15.02.2002 року ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений секретарем Обознівської сільської ради ОСОБА_9, згідно з яким заповів все своє майно позивачу по справі ОСОБА_7 (а.с.13).

10.12.2009 року ОСОБА_8 склав іншій заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 80, згідно з яким заповів належну йому земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -КР № 004500 - відповідачу по справі ОСОБА_3 ( а.с.8).

13.05.2010 року ОСОБА_8 склав ще один заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 36, згідно з яким заповів належний йому житловий будинок, розташований в с. Обознівка, по вул. Колгоспній № 81- відповідачу по справі ОСОБА_2А.( а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів (державних, приватних), а у населених пунктах, де немає нотаріусів, певні нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів, здійснюється уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

У відповідності зі ст. 37 Закону «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують довіреність; 3) засвідчують вірність копій документів і виписок із них; 4) засвідчують справжність підпису на документах.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать і делеговані повноваження вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану…

Згідно зі ст. 51 даного Закону, до складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України.

Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складання заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Як встановлено судом, при оформлені оскаржуваних заповітів були дотримані вимоги щодо форми заповітів, а саме: заповіти складені у письмовій формі із зазначенням місця та часу їх складання, особисто підписані заповідачем ОСОБА_8, що не заперечувалося сторонами у справі.

Зміст посвідчувального напису в оскаржуваних заповітах свідчить про те, що посвідчувальний напис відповідає затвердженій формі, відповідає вимогам, передбаченим Інструкції, чинній на час вчинення нотаріальної дії.

Дані заповіти, відповідно до вимог ст.1251 ЦК України були посвідчені секретарем Обознівської сільської ради, яка мала на це повноваження.

Матеріалами справи підтверджено, що заповідач проживав на території ОСОБА_5 сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, нотаріальна дія посвідчення заповіту вчинено в межах території, на яку розповсюджуються повноваження виконавчого комітету органу сільської ради, а тому посилання позивача на те, що дані заповіті повинні бути посвідчені приватним або державним нотаріусом є необгрунтованими та не є підставою для визнання заповітів нікчемними.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 р. у справі «Федоренко проти України» (справа щодо права на вільне володіння майном) вказується, що оскільки представник управління вважав, що він мав повноваження підписувати договір, то напевно, й заявник притримувався такої думки.

ОСОБА_8 також звернувшись до секретаря Обознівської сільської ради ОСОБА_9, яка раніше у 2002 році посвідчувала йому заповіт на ім»я позивача, вважав, що він звернувся для посвідчення заповіту до повноважної посадової особи і його воля щодо розпорядження його майном на випадок смерті буде оформлена у встановленій законом формі. ОСОБА_8 у вказаних заповітах на ім»я відповідачів передав свою волю щодо належного йому на день смерті майна.

З пояснень представника ОСОБА_5 сільської ради вбачається, що на даний час відсутня можливість знайти відповідне рішення про покладення обов»язків на посадових осіб на вчинення нотаріальних дій, проте таке рішення обов»язково приймалось на сесії депутатів і відповідно виконавчим комітетом сільської ради, оскільки нотаріальні дії на території ОСОБА_5 сільської ради вчиняються посадовими особами сільської ради постійно, починаючи ще з 60-х років минулого століття.

Суд вважає, що відсутність відповідного рішення виконавчого комітету про покладення вчинення нотаріальних дій на секретаря Обознівської сільської ради в документації сільської ради та неможливість отримати дане рішення в архіві Кіровоградської РДА через відсутність точних даних про його номер та дату прийняття, не свідчить про те, що таке рішення взагалі не приймалось та є такою, що не впливає на зміст волевиявлення заповідача.

Матеріалами справи встановлено, що позивач з 07.07.1997 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, що підтверджується копією її паспорта ( а.с.10).

З відповіді ОСОБА_5 сільської ради, отриманої представником позивача - адвокатом ОСОБА_1 від 30.12.2016 року № 566/2-19 вбачається, що згідно погосподарського обліку за 2016-2020 р.р. № об»єкта 010450-1 за адресою: с. Обознівка Кіровоградського району та області, вул.Колгоспа № 81 зареєстровані та проживали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Інформація щодо підстави виникнення права власності на вищезазначене домоволодіння в сільській раді відсутня (а.с.33).

Суд не може вказувати сторонам, які докази їм необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ч.3 ст.10, ч.1 ст.11, ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Під час розгляду даної справи позивачем та його представником не доведені обставини щодо створення перешкод позивачу у користуванні житловим будинком відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на які вони посилаються, як підставу зазначеної вимоги, та судом не здобуто об»єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про створення відповідачами будь- яких перешкод у користуванні будинком.

З пояснень відповідачів вбачається, що вони в даному будинку не проживають, будинком не користуються, замки не змінювали, перешкод позивачу не чинять.

Посилання позивача на звернення до органів поліції з приводу викрадення в неї з подвір»я майна, як на доказ на підтвердження позовних вимог в цій частині, судом не береться до уваги, оскільки не свідчить про створення їй перешкод в користуванні будинком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1247, 1251, 1252, 1257 ЦК України, ст.ст.1, 37 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 30, 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_7, в особі представника по довіреності ОСОБА_1, до ОСОБА_5 сільської ради Кіровоградського району та області, ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання заповіту нікчемним та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення ? відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: