Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1983/15-ц
№ 4-с/733/5/17
У Х В А Л А

Іменем України

"26" квітня 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року. Свою скаргу обґрунтовує тим, що 23 грудня 2016 року вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження № 53182516, винесену 22 грудня 2016 року на підстави ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року про затвердження мирової угоди. Вважає, що дана постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає нормам чинного законодавства України, так як вищевказана ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року не є виконавчим документом, оскільки не містить всіх реквізитів, які повинні бути зазначені в виконавчому документі, тобто не відповідає критеріям Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, 26 грудня 2016 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо, що 22 грудня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою державний виконавець наклав арешт на трактор марки «Беларус 892», д.н.з. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407, заводський № 90812833 та на тип ТЗ марки ГАЗ 53 Б, самоскид С, колір синій, реєстраційний № НОМЕР_3, ХТН 0000. Згідно вимог законодавства копія вказаної постанови повинна бути направлена останній державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після її винесення, що не було зроблено. А тому просить визнати дії державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 22 грудня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та арешт майна і оголошення заборони на його відчуження неправомірними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53182516 та постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 підтримала дану скаргу з зазначених підстав та просила її задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Макаренко О.Г. не зявився, але надав суду заперечення, вказавши про розгляд справи без його участі та те, що державний виконавець діяв згідно з нормами чинного законодавства України. До відділу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області надійшла ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року, яка відповідала вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Просив відмовити в задоволенні даної скарги.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року (а.с.197-198) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнана мирова угода, укладена 30 червня 2016 року між ОСОБА_4, яка діє як представник за довіреністю ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_1. Зокрема, за умовами визнаної судом мирової угоди ОСОБА_1 в рахунок вартості майна, яке було отримано ОСОБА_5 у спадщину, а саме: 1/4 частина магазину, розташованого в м. Ічня, вул. Б.Хмельницького, 84 Чернігівської області; 1/4 частина трактора марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1; 1/4 частина легкового автомобіля НОМЕР_4, грошовий вклад в кредитній спілці «Копілка» в розмірі 39085 (тридцять девять тисяч вісімдесят пять) гривень 34 копійки та належна частина житлового будинку, розташованого в м. Ічня, вул. Леваневського, 10 Чернігівської області, після затвердження мирової угоди сплачує останній компенсацію у розмірі 20000 доларів США таким чином: 30 червня 2016 року 20000 гривень, при вступі ухвали в законну силу 39085,34 гривень, до 01 грудня 2016 року 4000 доларів США, до 01 травня 2017 року 13584 доларів США.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за заявою представника стягувача ОСОБА_4 державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області 22 грудня 2016 року було відкрито виконавче провадження на підставі ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року (а.с.234). В постанові про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року зазначено про примусове виконання ухвали суду від 30 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 4000 доларів США.

По вищевказаному виконавчому провадженні постановою державного виконавця Макаренка О.Г. органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області від 22 грудня 2016 року було накладено арешт на трактор марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407 та на тип ТЗ марка ГАЗ 53 Б самоскид С, р.н. № НОМЕР_3, ХТН 0000 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.235).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, що було в повному обсязі дотримано державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження.

Згідно з п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Мирова угода є договором, який укладається сторонами для врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року визнана мирова угода, укладена між сторонами, провадження у справі закрито.

За своєю правовою природою мирова угода є правочином, з якого виникають нові цивільно-правові зобовязання, спрямовані на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. З цього випливає, що особи, які укладають мирову угоду і подають її для визнання суду, мають на меті, насамперед, врегулювати на взаємовигідних умовах їхні матеріальні приватні правовідносини, в результаті чого вони втрачають інтерес до примусового виконання рішень.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвала суду, якою визнана мирова угода, може бути виконавчим документом лише у випадках, передбачених законом. Зміст ухвали повинен відповідати вимогам ст.ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження». Натомість, норми ЦПК України не містять спеціальних вимог до змісту ухвали про визнання мирової угоди, які б могли надати їй статусу виконавчого документа. Примусовому виконанню органами державної виконавчої служби підлягають виконанню лише ті документи, які містять вимоги про вчинення конкретних виконавчих примусових дій, тобто розпорядження для державного виконавця про спосіб та порядок примусового виконання.

Зміст ухвали про визнання мирової угоди судом, в якій викладені умови цієї мирової угоди, вказує лише на умови, за яких сторони дійшли згоди самостійно вирішити спір, і такий документ не набуває статусу виконавчого документа.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року не містить припису про її примусове виконання. А тому дана ухвала про визнання мирової угоди судом не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у розумінні п.2 ч.2 ст.17 цього Закону.

Отже, державним виконавцем безпідставно в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та передчасно було відкрито виконавче провадження ВП № 53182516 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 4000 доларів США, адже останній строк її виконання є 01 травня 2017 року.

Як видно із матеріалів справи державний виконавець Макаренко О.Г. органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області 22 грудня 2016 року виніс постанову згідно якої було накладено арешт на трактор марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407 та на тип ТЗ марка ГАЗ 53 Б самоскид С, р.н. № НОМЕР_3, ХТН 0000 та оголошено заборону на його відчуження (а.с.235).

У ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно вимог частин першої - третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У відповідності до ч. 3 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», діючого на момент ухвалення постанови - постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем допущено порушення встановленого законом порядку повідомлення боржника про винесення постанови про накладення арешту від 22 грудня 2016 року, згідно якої було накладено арешт на трактор марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407 та на тип ТЗ марка ГАЗ 53 Б самоскид С, р.н. № НОМЕР_3, ХТН 0000 та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

В порушення вимог даної статті державним виконавцем вищевказані перевірки щодо належності ОСОБА_1 майна, на яке було накладено арешт, не були проведені. Трактор марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407 та тип ТЗ марка ГАЗ 53 Б самоскид С, р.н. № НОМЕР_3, ХТН 0000 згідно правовстановлюючих документів ОСОБА_1 не належать (а.с.238-239).

Враховуючи наявність накладеного арешту на вищевказані обєкти, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки скаржник в іншій спосіб, крім звернення до суду зі скаргою захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати неправомірними дії державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області щодо винесення постанови від 22 грудня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 4000 доларів США та скасувати постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого від 22 грудня 2016 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст.383-385 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 4000 доларів США.

Скасувати постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року по виконавчому провадженні № 53182516.

Зобов'язати державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_2 зняти арешт з накладеного у ВП № 53182516 постановою від 22 грудня 2016 року на трактор марки «Бєларусь» - 892 д.н. НОМЕР_1, 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі № 648407 та на тип ТЗ марка ГАЗ 53 Б самоскид С, р.н. № НОМЕР_3, ХТН 0000 та скасувати оголошену заборону відчуження такого майна.

На ухвалу протягом п'яти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області з дня її оголошення.

Суддя Карапиш Т.В.