Справа № 346/6677/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1422/2017
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке знаходиться в приміщеннях ковбасного та забійного цеху за адресою вул. Млинець, 25а, с.Лісна Слобідка, Коломийського району, а саме: кутер, вовчок для подрібнювання мяса, фаршомішалку, бак для варки ковбас, шприц ковбасний, опалювальний котел КЧМ чавунний секційний водогрійний на твердому паливі; радіатори опалювальні чавунні марки MC-140 в кількості 100 шт. (ребер); апарат водонагрівальний електричний (бойлер) - 2 шт.; насос гідрофон «BECKUM ELEKTRIK»; насос циркуляційний відцентровий з електродвигуном; тельфер; пилу для розрізання туш; конвеєрну лінію.

11 квітня 2017 року представником ОСОБА_3 ОСОБА_6 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить (позивачу) на праві власності (а.с.3)

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. (а.с.5-6)

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необгрунтованість висновків суду.

Зазначає, що суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки не уповноважений розглядати по суті питання про належність того чи іншого майна позивачеві і в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що зазначені в ухвалі речі належать на праві власності позивачу, знаходяться у вказаному приміщенні, чим порушено вимоги ч.2,3 статті 208 та ч.1 ст.214 ЦПК України.

Оскаржувана ухвала обмежує його права, позбавляючи можливості придбати речі, аналогічні тим, що були перераховані в такій ухвалі, адже придбавши такі речі, вони можуть бути арештовані державним виконавцем в порядку примусового виконання ухвали про забезпечення позову, а також обмежує його права на вільне користування належним йому приміщенням по вул. Млинець,25-а в с.Лісна Слобідка, оскільки дозволяє державному виконавцю в присутності стягувача проникати в зазначене приміщення з метою виявлення майна, яке в ньому відсутнє. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, що не передбачений ч.1 ст.152 ЦПК України, не врахувавши, що серед вказаних заходів не передбачена можливість накладення арешту на майно, яке належить позивачеві, адже відповідно до цієї статті арешт накладається на майно, яке належить виключно відповідачеві. Крім того, всупереч п.4, ст.201, п.2.ч.1 ст.293 ЦПК України не зазначив строк та порядок оскарження такої ухвали в апеляційному порядку, обмежившись лише вказівкою на те, що на таку ухвалу може бути подана заява про скасування заходів забезпечення позову до Коломийського міськрайонного суду. Просив ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вислухавши представника апелянта та представника третьої особи, доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову (згідно викладених у заяві вимог), суд виходив з положень ч.3 ст.151 ЦПК України, пункту 4 Пленуму Верховного Суду України, дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно, яке належить позивачу на праві власності, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Із позовної заяви встановлено, що між сторонами існує спір про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вважаючи помилковим накладення арешту, 31 травня 2017 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову (а.с.9), в задоволенні якої ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 06 червня 2017 року відмовлено (а.с.30-31).

З протоколу проведення електронних торгів №165299 від 20.05.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 визначено переможцем торгів майна: ковбасного цеху та інших нежитлових будівель та споруд по вул. Млинець,25 А в с. Лісна Слобідка Коломийського району (а.с.13).

На підставі протоколу від 08.06.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 складений акт про те, що електронні торги проводилися 10-12 травня 2016 року Державним підприємством «СЕТАМ» (а.с.14). Реалізоване майно: ковбасний цех (реєстраційний номер 12054522), а також нежитлові приміщення: забійна площадка, склад, навіс, сарай, насосна станція, альтанка, водонапірна башня, септик, міст, вбиральня, криниця, огорожа, що знаходиться за адресою Івано-Франківська область, Коломийський район, с.Лісна Слобідка,вул. Млинець,25а. Майно належало на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу №Д-1028,виданий 07.11.2005 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.14)

12 серпня 2016 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_9 видано ОСОБА_4 свідоцтво про придбання зазначеного майна з прилюдних торгів (а.с.11).

Обґрунтовуючи заяву про необхідність застосування заходів забезпечення позову у цій справі, позивач зазначив, що з метою приведення орендованих ним у ОСОБА_5 приміщень до стану, придатного для здійснення господарської діяльності, він виконав капітальний ремонт забійного і ковбасного цехів, здійснено поліпшення орендованого майна, добудовано виробничі приміщення та встановлено обладнання, необхідне для здійснення діяльності в забійному і ковбасному цеху. Впродовж чотирьох місяців відповідач намагається затягнути розгляд даної справи, погрожує свідкам, про виклик яких клопотав позивач, погрожує позивачу продати його майно, тому вважає, що існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна, що у випадку задоволення судом позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Підстави, види забезпечення позову, а також порядок розгляду заяви про забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову передбачений ст.ст. 151 - 153 ЦПК України.

В силу ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

За змістом ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову перелічені у ч. 1 ст. 152 ЦПК України, зокрема п. 1 цієї норми передбачений такий вид позову як накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При тому згідно частин 2 та 3 статті 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Слід зауважити, що у ч.ч.4-8 ст. 152 ЦПК України визначено якими способами не допускається забезпечення позову.

Отже, слід дійти висновку, що перелік видів забезпечення позову, зазначений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України не є вичерпним і, в залежності від предмету спору, суд може застосувати співмірний заявленим вимогам вид забезпечення позову, зокрема і який не передбачений ч.1 ст.152 ЦПК України.

Приймаючи до уваги положення ч.ч. 2 та 3 ст. 152 ЦПК України, а також те, що позивачем заявлений позов про витребування майна із чужого незаконного володіння, який є способом захисту права власника на володіння, користування і розпорядження конкретним майном шляхом витребування цього майна, яке знаходиться у іншої особи, що не має на це відповідної правової підстави, і яка у будь-який момент має можливість розпорядитися цим майном або його пошкодити, або знищити, тому у суду були усі підстави до накладення арешту на майно, зазначене у позові, незважаючи на те, що п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає можливість накладення арешту лише на майно відповідача. Такий вид забезпечення позову не суперечить положенням ст. 152 ЦПК України і є співмірним заявленим вимогам..

Крім того, практика застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснена у Постанові Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р., відповідно до якої забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п.4 зазначеної постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Застосований судом вид забезпечення позову не суперечить загальним правилам забезпечення позову і захищає права позивача на випадок можливого ухвалення рішення на його користь і не порушує права інших осіб.

Представник апелянта у судовому засіданні пояснив, що оскаржувана ухвала суду про накладення арешту на майно виконана державною виконавчою службою і майна, зазначеного в ухвалі, не виявлено. Ця обставина дає підстави вважати, що оскаржувана ухвала жодним чином не порушує права апелянта. Його посилання на те, що ухвала є перешкодою до придбання аналогічного майна не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не позбавлений можливості при придбанні майна отримувати розрахункові чи інші документи на майно, які будуть свідчити, що воно належатиме йому і не придбане позивачем по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо права власності позивача на спірне майно та придбання його за кошти позивача, наявність майна в належному приміщенні ОСОБА_4, не мають значення при вирішенні питання про забезпечення позову, а мають бути з'ясовані судом при розгляді справи по суті.

Доводи апелянта про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції допущено процесуальне порушення, оскільки у резолютивній частині зазначено про строк і порядок подання заяви про скасування заходів забезпечення позову, а не строк і порядок оскарження набрання законної сили та її оскарження відповідно п. 4 ч. 1 ст. 210 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду, оскільки ця обставина є формальною і не стала перешкодою до оскарження ухвали в апеляційному порядку.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, судом першої інстанції дотримано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_10

ОСОБА_11