233 № 233/3145/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Вареніченко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстровано 06 березня 1993 року, актовий запис № 153 від 06 березня 1993 року складений Відділом ЗАГС м. Костянтинівка Донецької області.
У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Подружжя припинило спільне проживання з листопада 2016 року через несумісність характерів, постійні сварки, непорозуміння, небажання відповідача працювати, зловживання ним спиртними напоями, різні погляди на життя та ведення господарства. Вважає, що примирення між ними неможливе, тому строк для примирення не потрібний. Спору про поділ сумісного майна не має. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Трубчаніна».
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 11.10.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 06 березня 1993 року зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГС м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 153 від 06 березня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб VІ-НО № 346688, дошлюбне прізвище дружини - Шейко. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини ОСОБА_1
Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд згідно із ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне.
Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї суперечить інтересам позивача ОСОБА_2, що має істотне значення.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110 - 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 11, 15, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 06 березня 1993 року у Відділі ЗАГС м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 153 від 06 березня 1993 року - розірвати.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 копійок.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя