Єдиний унікальний №408/1939/17-ц
Провадження №2-о/408/204/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с.Біловодськ 20 квітня 2017 року

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Рукаса М.С.,

за участю:

секретаря Мірошнік Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Біловодського районного суду Луганської області, заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини - громадянки України, дівчинки, ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Луганськ, о 15 годині 10 хвилин, вагою 3350 грамів, у матері громадянки України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, батька громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2

В обґрунтування вимог представник заявника ОСОБА_1, в заяві вказав, що дружина заявника ОСОБА_4, знаходячись у м.Луганськ, ІНФОРМАЦІЯ_3 о150 годині 10 хвилин народила дівчинку вагою 3350 грамів.

ОСОБА_5 з часу народження онука заявника до наступного часу знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1985-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

3 квітня 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо видачі свідоцтва про народження доньки, однак в той же день він отримав лист про надання відмови про реєстрацію.

Встановлення факту народження доньки заявнику необхідно для отримання свідоцтва про народження, виданого державним органом України, от отримати соціальну допомогу по догляду за дитиною.

Представник заявника ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. В заяві просить справу розглянути за його відсутності та відсутності заявника ОСОБА_2 Заявлені вимоги просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності, згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно медичного свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 17 березня 2017 року, яке видано пологовим відділенням ЛРКЛ, та підписане лікарем ОСОБА_6, ОСОБА_4 о 15 годині 10 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дівчинку, який є її другою дитиною, вагою 3350 грамів, (а.с.5).

Із ксерокопії свідоцтва про шлюб, що було видане 27 січня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у луганській області, вбачається, що заявник ОСОБА_2 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.15), актовий запис № 17.

З фотокарток, доданих до матеріалів справи встановлено, що на фото зображені заявник ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_4 та дітьми (а.с.16-17).

Згідно виписного епікризу з історії пологів №300, у ОСОБА_4 відбулися пологи ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 10 хвилин, вона народила дівчинку вагою 3350 грамів, зростом 54см. Знаходилась на стаціонарному лікуванні з 17.03.2017 року по 21.03.2017 року (а.с.19).

З фотокарток, доданих до матеріалів справи встановлено, що на фото зображені донька заявника з чоловіком разом з дитиною (а.с.16-17).

Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання - ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров'я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім'я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, ОСОБА_5, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для проведення державної реєстрації народження.

За вказаних обставин, суд вважає що заява представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню, та вважає за можливе встановити факт народження дитини -

дівчинки, громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 10 хвилин, вагою 3350 грамів в м.Луганськ, у громадянки України - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Луганськ, від батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця м.Торез, Донецької області, яка є їх другою дитиною.

Керуючись ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини задовольнити повністю.

Встановити факт народження дитини - дівчинки, громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 10 хвилин, вагою 3350 грамів в м.Луганськ, у громадянки України - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Луганськ, від батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця м.Торез, Донецької області, яка є їх другою дитиною.

Рішення підлягає негайному виконанню та може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту його винесення.

Головуючий:

суддя М.С. Рукас