Справа № 496/2540/17
Провадження № 2/496/1526/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду та просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Обгрунтовує це тим, що після смерті її тітки відкрилась спадщина на землеьну ділянку. На спадкове майно вона є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав вона отримала лист-відмову у зв'язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини. Причиною пропуску вказує те, що її тітка останній час хворіла та вона до дня смерті на протязі останніх чотирьох місяців доглядала за нею та після її смерті, прибираючи в квартирі випадково знайшла заповіт, яким вона заповідала їй земельну ділянку. Про те, що у тітки є земельна ділянка вона вказує що не знала та при житті не повідомляла. Вважає викладену обставину поважною причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд вказаної справи за його відсутністю та зазначив, що з позовом повністю згоден. (а.а. 30).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2015 року, померла ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 422631, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 824. (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,20 га, розташована на території Секретарівської сільської ради, мас. № 14, діл. № 67, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 453480, виданого 15 серпня 2003 року Біляївською районною державною адміністрацією. (а.с. 9).

На вказане спадкове майно, заявник є спадкоємцем за заповітом, складений ОСОБА_2 17 вересня 2013 року та посвідченого Секретарівською сільською радою, Біляївського району, Одеської області. (а.с. 8).

З метою оформлення спадкових прав на вказане спадкове майно, заявник звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки, але 02 серпня 2017 року отримала лист від державного нотаріуса за № 2933/02-31, з якого вбачається, що її заява про прийняття спадщини за заповітом не може бути прийнята в зв'язку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини. (а.с. 6).

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як видно з наданих письмових доказів, у встановлений законом строк, що надано для прийняття спадщини, позивач не подав заяви про прийняття спадщини, не звернуся вчасно до нотаріуса.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Твердження позивача про необізнаність про наявність спадкового майна та незнання про існування заповіту, не підтверджено жодними належними доказами та не є поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріуса.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об'єктивно не вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємцем волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки позивач не вчинила протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про її намір для прийняття спадщини. Водночас, суд бере до уваги, що позивач знала про смерть своєї тітки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження та не є підставами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,169,174,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Буран В.М.

10 жовтня 2017 року