АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника відповідача Герасименка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АГРОФІРМА КВІТИ УКРАЇНИ», поданою представником Герасименком Олександром Володимировичем, на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року у справі за заявою представника ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «АГРОФІРМА КВІТИ УКРАЇНИ» про стягнення матеріального збитку, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом стягнення матеріального збитку у сумі 990000 грн., упущеної вигоди у сумі 5 040 000 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн..

Вимоги обґрунтовує тим, що за договором з відповідачем йому була надана в оренду земельна ділянка для ведення власної господарської діяльності, проте в подальшому відповідач перешкоджав у допуску на цю земельну ділянку, де вже були розміщені засоби для провадження господарської діяльності. Побудоване позивачем приміщення відповідач використовує для провадження своєї господарської діяльності.

Посилаючись на обставини справи та з метою гарантування виконання рішення суду, ОСОБА_3 звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на майно ПАТ «Агрофірма «Квіти України»:

- транспортні засоби: ГАЗ 330232-757 2690, (2016), білий, № двиг. НОМЕР_4

- грошові кошти в межах ціни позову - 6 040 000 грн., які обліковуються на банківських і поточних рахунках ПрАТ «Агрофірма Квіти України»: 1) п/р НОМЕР_5 в АБ «Укргазбанк», , МФО 320478, адреса місцезнаходження Банку: 01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року заяву задоволено, накладено арешт на:

- транспортні засоби марки ГАЗ 330232-757 2690, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2; ГАЗ 33021 2445, номер шасі НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_3;

- грошові кошти в межах ціни позову - 6 040 000 грн., які обліковуються на банківських і поточних рахунках ПрАТ «Агрофірма Квіти України»: 1) п/р НОМЕР_5 в АБ «Укргазбанк», , МФО 320478, адреса місцезнаходження Банку: 01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 16-22.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ПрАТ «Агрофірма Квіти України» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у забезпеченні позову.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість позовних вимог; невідповідність висновків суду в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали, а саме: в мотивувальній частині суд зазначає, що заява задоволенню не підлягає; вказує, що судом не ураховано про неможливість накладення арешту на кошти, які призначені для виплат заробітної плати та не доведеність, що рахунки належать відповідачу; зазначає, що арешт коштів може призвести до негативних наслідків господарської діяльності.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності позивача, що не з»явився в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у ній обставини є обґрунтованими та дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову,суд має братидо увагиінтересинетільки позивача,а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання, суд першої інстанції не навів належних мотивів, з яких дійшов висновків про доцільність вжиття заходів забезпечення позову та наявність підстав уважати, що існує вірогідність обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення, що є порушенням пункту 3 частини 1 статті 210 ЦПК України.

Натомість мотивувальна частина ухвали суду містить висновок суду про те, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, що суперечить резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Окрім того, вирішуючи питання про накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на відповідних рахунках, судом не враховано положення частини 4 ст.152 ЦПК України, згідно якої не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АГРОФІРМА КВІТИ УКРАЇИ», подану представником Герасименком Олександром Володимировичем, задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов