СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1117/17
Провадження № 2/306/506/17
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

при секретарі Лизанец І.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1»яни Іванівни до Полянської сільської ради Свалявського району про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що її покійний дід ОСОБА_2 був власником житлового будинку із надвірними спорудами у с. Плоске, 66, Свалявського району, Закарпатської області. Після його смерті та смерті бабусі у даному будинку залишились проживати їх син (батько позивача) ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_4, які померли відповідно 17.01.2008 року та 01.01.2011 року. Зазначила, що ні дідусь, ні батько не виготовили свідоцтво про право власності за вищезгаданий будинок, а вона на день смерті батьків проживала у вищевказаному будинку і являється єдиною спадкоємицею вказаного майна. В даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в державній нотаріальній конторі право власності оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом.

Сторони у попереднє судове засідання не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача залишив розгляд даного питання на розсуд суду (а.с. 26, 27).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

На підставі дозволу № 74 виконавчого комітету Свалявської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих Закарпатської області від 26 березня 1960 року ОСОБА_2 дозволено будівництво житлового будинку в селі Плоске; площа забудови 90,20 м.кв. (а.с. 9).

Відповідно витягу з рішення № 17 від 30 квітня 1976 року виконкому Плосківської сільської ОСОБА_5 депутатів трудящих Свалявського району Закарпатської області, ОСОБА_2, мешканцю с. Плоске надано дозвіл на добудову до житлового будинку (а.с. 10).

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 66, вул. Без назви, с. Плоске, виданого ФОП ОСОБА_6 такий складається з обєктів: А - житлового будинку; Б - госблоку; В - вбиральні; Г - сарая; Д - сарая; Е - гаража; І - колонки; №1,2 воріт, №3 - огорожі. Інвентаризаційна вартість вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в цінах 2016 року становить 108 909, 00 (сто вісім тисяч девятсот девять грн 00 к.) грн. Замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 (а.с. 11-14).

Згідно довідки № 795 від 24.03.2016 року, виданої виконкомом Плосківської сільської ради Свалявського району, до дня смерті померлий ОСОБА_3 (батько позивача) був головою дворогосподарства у с. Плоске, 66, Свалявського району, Закарпатської області (а.с. 18).

Як убачається з довідки № 796 від 24 березня 2016 року, виданої виконкомом Плосківської сільської ради Свалявського району, у дворогосподарстві с. Плоске, 66, Свалявського району, на день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку проживали та зареєстровані: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; онучка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; онук - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19).

Відповідно до довідки від 24.03.2016 року за № 797, виданої виконкомом Плосківської сільської ради Свалявського району, у дворогосподарстві с. Плоске, 66, Свалявського району, на день смерті ОСОБА_3 у житловому будинку проживали та зареєстровані: дружина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4; син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5; дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; онучка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; онук - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).

Відповідно свідоцтв про смерть, серій: І-ФМ № 400972, актовий запис № 1 від 10.03.1986 року та І-ФМ № 112536 від 03 січня 2011 року, ОСОБА_2 (дідусь позивача) помер 09 березня 1986 року, а відповідно ОСОБА_4 (бабуся позивача) померла 01 січня 2011 року (а.с. 15, 17).

ОСОБА_3 (батько позивача) помер 17.01.2008 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 056956, актовий запис № 3 (а.с. 16).

Свідоцтвом про народження, серії І-ФМ № 391390, виданого 25 січня 1975 року, актовий запис № 4 стверджується, що позивач ОСОБА_11 є донькою ОСОБА_3, ОСОБА_12 (а.с. 8).

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з Стегура на Лізанець, що стверджується свідоцтвом про одруження серії № І-ФМ № 045851 від 08 серпня 1998 року, актовий запис № 9 (а.с. 7).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської ОСОБА_5 депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до Постанови ПВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.95, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_7 з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканкою с. Плоске, 66, Свалявського району, Закарпатської області право власності (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВР № 237291, виданий Свалявським РВ УМВС України у Закарпатській області 03 березня 2006 року) на житловий будинок № 66 та господарські надвірні будівлі та споруди до нього, що розташовані у с. Плоске, Свалявського району, Закарпатської області у порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець