Справа № 453/659/17
№ провадження 2/453/432/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.10.2017 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Курницької В.Я.

секретаря судового засідання Трембач М.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

законного представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернулася 14.06.2017 року до суду із позовом до відповідачів: ОСОБА_7 сільської ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_4, в якому просить визнати за ОСОБА_6 право власності на ? житлового будинку під літ. «А-1» загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_8, котрий помер 16.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_6, який помер 16.08.2016 року, а саме житловий будинок під під літ. «А-1» загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області, належав по ? часток ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної ради народних депутатів 26.03.1990 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року та ОСОБА_10 - на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної ради народних депутатів 26.03.1990 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року. Після смерті ОСОБА_9 27.10.1991 року спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_11, котра померла 01.05.2003 року та за життя склала заповіт згідно якого належний їй житловий будинок та господарські будівлі у с. Сопіт Сколівського району Львівської області вона заповідала своєму внукову ОСОБА_8, який за життя не оформив свої спадкові права фактично прийнявши спадщину. ОСОБА_10, котрий був батьком ОСОБА_8, помер 18.02.2015 року, ОСОБА_12, котра була матір`ю ОСОБА_8, померла 31.12.2013 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та народження ОСОБА_8 Відтак, зазначає, що житловий будинок по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області фактично належав спадкодавцеві ОСОБА_8, а саме ? будинку після смерті його бабці ОСОБА_11 за заповітом, інша ? після смерті батька за законом. Посилається позивач і на те, що оскільки неповнолітній ОСОБА_6, так само як і ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_8 є спадкоємцями першої черги за законом, вона, в інтересах свого неповнолітнього сина, звернулась у визначений законом строк до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у звязку з чим позивач змушена була звернутися до суду.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 19.06.2017 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 11.07.2017 року. У звязку з неявкою в судове засідання 11.07.2017 року відповідача-2 та у звязку із необхідністю отримання спадкової справи, розгляд справи відкладався на 13.09.2017 року. У звязку із повторною неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_4 13.09.2017 року до участі у справі було залучено законного представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, у звязку з чим в судовому засіданні оголошено перерву до 11.10.2017 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради сільський голова ОСОБА_3 в судовому засіданні просила при розгляді спору врахувати інтереси неповнолітньої ОСОБА_4, яка також є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві, при розгляді спору покладалися на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

На підставі аналізу копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 441513, виданого ОСОБА_7 сільською радою Сколівського району Львівської області 18.08.2016 року (а.с. 8), судом встановлено, що 16.08.2016 року помер батько неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_8.

Встановлено судом на підставі аналізу наявних в матеріалах справи документальних доказів і те, що житловий будинок під під літ. «А-1» загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області, визнання права власності на ? якого є предметом спору, належав по ? часток ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної ради народних депутатів 26.03.1990 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року та ОСОБА_10 - на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Сколівської районної ради народних депутатів 26.03.1990 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року. Належним чином завірені копії вказаних свідоцтв знаходяться в матеріалах справи (а.с. 12-13) . Після смерті ОСОБА_9 27.10.1991 року спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_11, котра померла 01.05.2003 року та за життя склала заповіт згідно якого належний їй житловий будинок та господарські будівлі у с. Сопіт Сколівського району Львівської області вона заповідала своєму внукову ОСОБА_8, який хоч фактично і прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, за життя не оформив свої спадкові права. ОСОБА_10, котрий був батьком ОСОБА_8, помер 18.02.2015 року, ОСОБА_12, котра була матір`ю ОСОБА_8, померла 31.12.2013 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та народження ОСОБА_8 (а.с.9,15). Факт постійного проживання ОСОБА_8 у будинку по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області документально підтверджений наявною в матеріалах спадкової справи довідкою ОСОБА_7 сільської ради № 108 від 25.01.2017 року (а.с. 46), а відтак, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд зазначає, що житловий будинок по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області фактично належав спадкодавцеві ОСОБА_8, а саме ? будинку після смерті його бабці ОСОБА_11 за заповітом, інша ? після смерті батька за законом.

Посилається позивач і на те, що оскільки неповнолітній ОСОБА_6, так само як і ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_8 є спадкоємцями першої черги за законом, вона, в інтересах свого неповнолітнього сина, звернулась у визначений законом строк до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у звязку з чим позивач змушена була звернутися до суду.

Встановлено судом при розгляді спору те, що в силу положень порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_13 спадщину прийняла матір позивача ОСОБА_14, яка вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком № 11 по вул. УПА в смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, однак, юридично не оформила свої спадкові права.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи ксерокопії Договору купівлі-продажу від 25.09.1986 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_15 придбав у ОСОБА_16 належний останній на праві особистої власності жилий будинок, що знаходиться в с. Козьова. Вказаний договір посвідчено секретарем Козівської сільської ради ОСОБА_17.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу, згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом на підставі належних документальних доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 48315402 та № 48315335 від 06.07.2017 року (а.с. 14, 15), після смерті батька позивачки спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавались, інформації про заповіти та спадкові договори за таким заповідачем відсутня.

На підставі нотаріально посвідченої заяви (а.с. 22) судом також встановлено, що мати позивача ОСОБА_18 в управління спадковим майном до 6 місяців з дня смерті чоловіка не вступала, на отримання свідоцтва про право на спадщину не претендує.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги вказану норму чинного матеріального права, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_15 є його дочка, котра на час відкриття спадщини була малолітньою особою, відтак вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на домоволодіння, розташоване по вул. Європейська, 4а у с. Козьова Сколівського району Львівської області, визнання права власності на яке є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась.

Так, з Довідки № 1286 від 15.06.2017 року, виданої Стрийським МБТІ, вбачається, що будинок в селі Козьова по вул. Європейська, 4а збудований у 1960 році, позначений літерою А-1 загальною площею 24,4 кв. м., житловою площею 15,6 кв.м. Господарськими спорудами вказаного домоволодіння є сарай літера «Б», хвіртка № 1, огорожа - № 2, огорожа - № 1. З п. 1 вказаної довідки вбачається, що зазначений житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. З п. 3 зазначеної довідки вбачається, що згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на обєкт нерухомого майна не зареєстровано. (а.с. 17).

Натомість, як вже зазначалося судом, будинок в селі Козьова був придбаний ОСОБА_15 за Договором купівлі-продажу від 25.09.1986 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні. Вказаний договір посвідчено секретарем Козівської сільської ради ОСОБА_17, а також факт реєстрації вказаного договору Козівською сільською радою документально підтверджений засвідченою копією журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Козівської сільської ради Сколівського району на 1985-1987 роки (а.с. 28-29). Крім того, доказом того, що придбаний ОСОБА_15 за вказаним договором будинок знаходиться саме по вул. Європейська, 4а в с. Козьова є Довідка № 317 від 06.06.2017 року, видана виконкомом Козівської сільської ради, якою орган місцевого самоврядування підтвердив, що житловий будинок, який є предметом договору купівлі-продажу, укладеного 25.09.1986 року у Козівській сільській раді Сколівського району Львівської області та зареєстрованого 25.09.1986 року у виконавчому комітеті Козівської сільської ради за № 3 , знаходиться по вул. Європейська, 4-а у с. Козьова Сколівського району Львівської області.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Козівської сільської ради зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що спадкодавець своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність укладеного спадкодавцем Договору купівлі-продажу від 25.09.1986 року, зареєстрованого у виконавчому комітеті Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області за № 3, з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі довідкою № 1286 від 15.06.2017 року, виданою Стрийським МБТІ, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право ОСОБА_15 на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації.

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність документів на право власності на нерухоме майно (а.с. 16). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином документально обґрунтовані, посилання позивача перевірені судом та знайшли своє підтвердження, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 208-209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? житлового будинку під літ. «А-1» загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Шевченка, 47 у с. Сопіт Сколівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_8, котрий помер 16.08.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Головуючий суддя В.Я. Курницька