АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4076/17 Справа № 205/8842/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Посунся Н.Є.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокодацький відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16172, про стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» (який є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал») заборгованості по кредитному договору №GP-5574648 від 09.12.2013 року всього в сумі 61715,61 грн. Про вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса позивачці стало відомо після того як 21.11.2016 року до її будинку по вул. Черкаська, 23 в м. Дніпрі, прийшли невідомі особи та повідомили, що її будинок виставлений на продаж. Звернувшись до Ленінського ВДВС ДМУЮ, позивачці 24.11.2016 року вручено було копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію вказаного виконавчого напису нотаріуса. 09 грудня 2013 року вона зверталась до ПАТ КБ «Надра» задля отримання грошових коштів в кредит. Між нею та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір, на підставі якого вона отримала грошові кошти в сумі 25851,38 грн. Жодних договорів із ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» позивачка не укладала. Повідомлень щодо наявності заборгованості не отримувала, повідомлень про передачу прав вимоги від ПАТ КБ «Надра» їй не надходило. Вважає, що виконавчий напис №16172 від 22.11.2015 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений за наявності спору щодо заборгованості, чим порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також зазначає, що жодної письмової вимоги від нотаріуса та/або банку про усунення порушень вона не отримувала. Тому позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 22.11.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №16172, щодо стягнення на користь ПАТ «ПУМБ», який є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», по кредитному договору №GP-5574648 від 09.12.2013 року, заборгованість з боржника - ОСОБА_2 за період з 21.01.2014 року по 16.11.2015 року суму заборгованості, яка складається із заборгованість за кредитом - 49566,54 грн., заборгованості за відсотками за користування - 11149,07 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення нотаріального напису у розмірі 1000,00 грн., а всього 61715,61 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року позов задоволено, вчинений 22 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №16172, виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором GP-5574648 від 09 грудня 2013 року, визнано таким, що не підлягає виконанню; стягнуто із ПАТ «Перший міжнародний банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший український міжнародний банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено та стверджується зібраними у справі доказами, що 09 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено кредитний договір №GP-5574648, відповідно до умов якого банк надав позичальниці кредит в сумі 49875,00 грн. строком користування 48 місяців, по 09.12.2017 року, зі сплатою за користування 15% річних (а.с.53-56).

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов'язків є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с.45).

22 листопада 2015 року ПАТ «ПУМБ» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.44).

22 листопада 2015 року на підставі вищевказаної заяви, приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за період з 21.01.2014 року по 16.11.2015 року, яка складається із заборгованість за кредитом - 49566,54 грн., заборгованості за відсотками - 11149,07 грн., та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення нотаріального напису у розмірі 1000,00 грн., а всього 61715,61 грн. Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №16172 (а.с.8).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ від 20 січня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №49860649 із примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №16172 від 22.11.2015 року (а.с.7).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

В п.2.2 глави 16 Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України).

Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Як вбачається із копії заяви про вчинення виконавчого напису, банком, на підтвердження розміру нарахованих сум заборгованості, було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості. Тобто розрахунку заборгованості, складеного відповідачем, нотаріусу не було представлено. За таких обставин, виписка із зазначенням суми боргу не є належним доказом про наявність заборгованості, оскільки з такого документу не можливо простежити за який період та які суми були нараховані банком, а також чи відбувалось погашення боргу позичальником.

Крім того, кредитний договір №GP-5574648 від 09.12.2013 року укладено на термін по 09.12.2017 року зі щомісячними платежами на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом (п.п. 1.1 договору).

Пунктом 8.1 кредитного договору №GP-5574648 від 09 грудня 2013 року погоджено сторонами, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та відповідно сплати процентів, комісії тощо, а позичальник зобов'язаний їх виконати протягом 34 днів від дати відправлення банком відповідного повідомлення в будь-якому з випадків істотного порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, передбаченим п.п. 8.1.1. - 8.1.4.

Тобто, про необхідність, за наявності підстав, дострокового погашення всієї суми кредиту, банк повідомляє позичальника шляхом направлення йому відповідного повідомлення.

Відповідачем не надано доказів направлення позичальнику ОСОБА_2 вимоги про дострокове погашення кредиту.

Разом з цим, як зазначено в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса від 22 листопада 2015 року, стягнення заборгованості проводиться за період з 21.01.2014 року по 16.11.2015 року. Однак, всупереч тому, що кредитний договір укладений по 09.12.2017 року, тіло кредиту стягнуто в повному обсязі у залишковому розмірі 49566,54 грн.

Отже, виконавчий напис від 22 листопада 2015 року видано, зокрема, на дострокове стягнення тіла кредиту (в частині платежів строк сплати яких не настав); порушено вимоги вищевказаного пункту 8.1 кредитного договору №GP-5574648.

Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису, не мав повного обсягу документів, зокрема, розрахунку заборгованості за кредитним договором, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості, - колегія приходить до висновку про правильність оскаржуваного рішення та наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Однак, судом першої інстанції безпідставно зроблено посилання на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N20/5, адже на час вчинення оспорюваного виконавчого напису (22.11.2015 року) вказана Інструкція втратила чинність (07.03.2012 року).

За таких обставин колегія вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині правового обґрунтування задоволення позову щодо посилання на нормативний акт, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В іншій частині доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обгрунтування задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року- змінити в частині правового обґрунтування задоволення позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді