Справа № 367/676/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1941/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 18.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Мережко М.В.,

При секретарі Бобко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про неналежне виконання комунальних послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із даним позовом, посилаючись на те, що з березня 2006 року він є власником квартири № 50 в будинку № 2 по ОСОБА_3Хмельницького в м. Буча, Київської області.

Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» (далі ПКПП «Теплокомунсервіс»), згідно з умовами взаємного договору від 29.11.2006 року повинне бути виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Він своєчасно сплачує за послуги, які надаються. Відповідач свої обовязки належним чином не виконує, що виявилося в наступному.

В квітні 2008 року він за свій рахунок придбав індивідуальний теплолічильник марки ULTRAHEAT 2 WR6214-78870-OND4 № 65633346. Фахівцем ПКПП «Теплокомунсервіс» теплолічильник був встановлений для обліку теплопостачання до його квартири і з того часу знаходиться на обліку у відповідача. Строк повірки теплолічильника минув у 2012 році. Відповідно діючих в Україні Законів і норм періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку здійснюється за рахунок виконавця послуг. Вимоги до відповідача з цього приводу, ПКПП «Теплокомунсервіс» проігноровані з метою перекласти всупереч законодавству ці обовязки на нього. Відповідь Київського обласного науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації на його запит ще раз підтвердила неправомірність дій відповідача. Між тим, всупереч діючим нормам, ПКПП «Теплокомунсервіс» з квітня 2015 року нараховує плату за опалення його квартири не по показникам його індивідуального теплолічильника, а по загальнобудинковому. Його претензія від 24.11.2015 року про проведення повірки теплолічильника відповідачем до 10.12.2015 року залишилась без задоволення.

Неналежне виконання відповідачем своїх обовязків, стосується також ненадання ним з квітня 2014 року послуги з постачання гарячої води, що суперечить не тільки законодавству, а і п. п. 1, 20 взаємного договору.

Відповідно до умов вищезазначеного договору, звільнення від відповідальності можливе тільки при настанні форс-мажорних обставин (п. 27 договору), які за цей період не відбувались.

На його виклик представників відповідача і балансоутримувача будинку від 24.11.2015 року для складання акту-претензії, їх представники не зявилися, акт-претензія, який був складний згідно законодавства 27.11.2015 року з участю споживачів будинку, був наданий відповідачу 01.12.2015 року і залишився без задоволення.

Непередбачені та необґрунтовані дії відповідача привели не тільки до значних витрат по вимушеному придбанню ним водонагрівача вартістю 2 985,72 грн., а і на витрати по його транспортуванню, монтажу, профілактичному обслуговуванню, шалених витрат на електроенергію при сучасних тарифах.

Порушення ПКПП «Теплокоунсервіс» своїх обовязків стосується і того, що за період з листопада 2014 року до листопада 2015 року включно, відповідач безпідставно витребував оплату за опалення місць загального користування в сумі 436,42 грн., а він її помилково перерахував.

Отримання відповідачем цієї цільової оплати вважає незаконним і безпідставним, так як відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач оплачує послуги за опалення місць загального користування тільки за умови здійснення балансоутримувачем заходів утеплення.

Наказом Мінпаленерго України № 620 від 10.12.2008 року затверджені саме Правила підготовки теплових господарств до опалювального періоду, які зобовязують теплопостачальника разом з балансоутримувачем перевіряти технічний стан місць загального користування з складанням до 25 вересня кожного року акту готовності з участю представників мешканців будинку.

Запити до ПКПП «Теплокомунсервіс» щодо наявності цих документів залишаються без відповідей, а участі в обстеженні місць загального користування мешканці будинку ніколи не приймали.

Невиконання відповідачем вище зазначених норм призвело до того, що замість опалення місць загального користування до 16 градусів, опалюється навколишнє середовище. Опалення місць загального користування і оплата за нього не передумовлені жодним пунктом діючого між ним і ПКПП «Теплокомунсервіс» взаємного договору, більш того, відповідач не відокремлює оплату за опалення місць загального користування від сфальсифікованої оплати за опалення квартири, умисно позбавляючи його будь-якого контролю.

За таких обставин, позивач вважає, що неналежне виконання ПКПП «Теплокомунсервіс» норм законів, а також взятих на себе договірних обовязків є порушенням його прав споживача відповідно до Закону України Про захист прав споживачів і завдало йому матеріальної шкоди у розмірі 2 985,72 грн. тільки за рахунок вимушеного придбання ним водонагрівача.

Також позивач вказує на те, що окрім матеріальної шкоди, ПКПП «Теплокомунсервіс» йому було завдано і великої моральної шкоди, яка стала слідством умисних і довготривалих над ним знущань з боку відповідача. Впродовж декілька років він намагався привести їх відносини до рівня законних і прозорих. Натомість, відповідач всіляко ухилявся від нормалізації відносин, обмежуючись або відписками, або відмовами в зустрічах, що і призвело до судового позову.

Його намагання привести їх відносини в рамки правового поля закінчилася тим, що відповідач почав здійснювати точений тиск на нього. Завдяки цьому, його супроводжують глибокі фізичні і душевні страждання, погіршилися здібності і можливості повноцінного існування за рахунок стрибків тиску, вимушеного лікування, погіршення загального стану здоровя. Будучи людиною похилого віку, інвалідом 2 групи з двома протезованими тазостегновими суглобами, він у повній мірі пізнав тяжкість вимушених змін в своїх життєвих стосунках, коли, відчуваючи постійну несправедливість, зявляється почуття того, що кожний крок може бути останнім.

Своє порушене конституційне і законне право він вимушений, крім відшкодування матеріальних збитків, відновлювати подальшим довготривалим лікуванням внаслідок неправомірної діяльності відповідача.

Посилаючись на вищевикладене, він оцінює завдану йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., частину якої він має намір направити на благодійність.

За таких обставин, позивач просив суд зобовязати відповідача за його рахунок провести і продовжувати надалі повірки його індивідуального теплолічильника і нараховувати оплату за опалення квартири тільки за показниками лічильника, стягнути з ПКПП «Теплокомунсервіс» на його користь 3 422,14 грн. матеріальної шкоди, із яких: 2 985,72 грн. за вимушено придбаний водонагрівач і 436,42 грн., як безпідставно нараховані ПКПП «Теплокомунсервіс» та сплачені ним кошти за опалення місць загального користування, стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2017 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог. Зазначив, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2017 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом не зясовані та не дослідженні докази, що мають значення для справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2006 року між відповідачем (виробник) та позивачем (споживач), який є власником квартири № 50 в будинку № 2 по ОСОБА_3 Хмельницького в м. Буча, Київської області укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого, виробник зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Також встановлено, що в квітні 2008 року ОСОБА_2 за свій рахунок придбав індивідуальний теплолічильник марки ULTRAHEAT 2 WR6214-78870-OND4 № 65633346, який фахівцем відповідача був встановлений у квартирі для обліку теплопостачання до його квартири і з того часу знаходиться на обліку у відповідача.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про проведення повірки зазначеного теплолічильника, встановленого у його квартирі, однак відповіді не отримував.

Також у травні 2014 року ОСОБА_2 було придбано водонагрівач, вартістю 2 985,72 грн., який він встановив у своїй квартирі.

Мешканцями будинку № 2 по ОСОБА_3 Хмельницького, в м. Буча, Київської області, 10.07.2015 року директору ПКПП Теплокомунсервіс був направлений акт-претензія з вимогою з початку опалювального періоду 2015-2016 р.р. поновити подачу гарячої води відповідно умов взаємних договорів, надати прозору інформацію щодо умов експлуатації дахової котельні, яка на правах власності належить мешканцям будинку, розрахунки за опалення місць загального користування проводити тільки після звітного місяця на підставі заактованих зовнішніх метеоданих та температур у місцях загального користування, терміново зупинити перекладення своїх обовязків по повірці індивідуальних теплолічильників на споживачів, згідно норм Закону України Про метрологію і метрологічну діяльність, провести повірку прострочених теплолічильників у міжопалювальний період, сумісно з балансоутримувачем будинку провести ревізію усіх місць загального користування з метою їх ремонту для досягнення в них належних температурних норм, зробити перерахунок мешканцям будинку незаконно отриманих коштів за опалення місць загального користування в опалювальний період 2014-2015 р.р. з наданням звіту, повідомити споживачів про призначення особи, відповідальної за розгляд і виконання термінів акту-претензії.

Листом № 819 від 12.08.2015 року В.о. Генерального директора ДП Київоблстандартметрологія ОСОБА_4 позивачу було надано відповідь на його лист від 03.08.2015 року № 21, з якого вбачається, що згідно з ст. 28 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність всі витрати, що повязані з повіркою, обслуговуванням та ремонтом (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд (в тому числі теплолічильники) здійснюється за рахунок підприємств, організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо-, водопостачання. Так як з його листа можна зрозуміти, що теплолічильники знаходяться на балансі теплопостачальної організації, тому вимоги ПКПП Теплокомунсервіс щодо повірки теплолічильників за рахунок споживачів, на їх думку, є неправомірними.

24.11.2015 року ОСОБА_2 звертався із претензією до директора ПКПП Теплокомунсервіс ОСОБА_5, в якій вимагав негайної повірки його індивідуального теплолічильника за рахунок Теплокомунсервіса у тому числі його демонтаж, транспортування і монтаж, а 23.11.2015 року, 24.11.2015 року з заявами про те, що з квітня 2014 року підприємство всупереч умов діючого між ними договору від 29.11.2006 року не надає послугу по гарячому водопостачанню, чим грубо порушує п. 1 вищезазначеного договору, що примусило його придбати за свій рахунок електробойлер та просив продовж 2 днів створити комісію для складання акту-претензії з цих обставин.

З акту-претензії від 27.112015 року про ненадання послуг по гарячому водопостачанню, який у звязку з відсутністю представників ПКПП Теплокомунсервісу та балансоутримувача будинку, які не зявилися на виклик, був підписаний мешканцями будинку, та в якому позивач вимагав виконавця послуг ПКПП Теплокомунсервіс відшкодувати споживачу моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. за наслідки по ненаданим послугам, зазначених в даному акті згідно з умовами договору про обовязкове постачання гарячої води.

Згідно рахунків за опалення та гаряче водопостачання, виданих ПКПП Теплокомунсервіс, ОСОБА_2 було нараховано до оплати за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2015 року за опалення та опалення місць загального користування та суми боргу за попередні періоди, в тому числі з урахуванням суми субсидії та відповідних пільг. У даних рахунках відсутнє нарахування за гаряче водопостачання.

Також, в судовому засіданні встановлено, що гаряча вода до будинку позивача не подається, оскільки, як стверджує представник відповідача, понад 90 % квартир будинку забезпечені водонагрівачами.

Встановлено, що позивачем, 15.12.2015 року був придбаний тонометр вартістю 618,72 грн.

ОСОБА_2 є особою, яка має інвалідність другої групи, а також має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці та має право користуватися пільгами відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни. Позивач не одноразово у 2015 році та у 2016 році звертався до медичних установ з приводу захворювань, що підтверджується відповідними довідками.

Наведені обставини підтверджуються доказами, які є в справі та не заперечуються сторонами.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 12 цих Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частиною 3 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

В ст. 3 ЦПК України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно п. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так як доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався ОСОБА_2 в позовній заяві ним суду не надано, тому, колегія суддів підтримує думку Ірпінського міського суду Київської області про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що Ірпінський міський суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, в звязку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: