Провадження № 2/161/3609/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань Кубяк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Коршівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Коршівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилися спадщина у вигляді житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1

Зазначає, що прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а сам будинок не зареєстрований належним чином.

Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірний будинок (а.с.3).

У судове засідання позивач не з'явився, однак у заяві від 09 жовтня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у листі від 29 вересня 2017 року №273.2/01.12 просить справу слухати за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 (а.с.6). Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 є рідним сином померлої, хоча в свідоцтві про народження її прізвище записане як «ОСОБА_2», а не «ОСОБА_2» як в свідоцтві про смерть. Відмінне написання прізвища є очевидною помилкою, яка виникла у зв'язку з невірним перекладом прізвища з російської мови на українську (а.с.11).

З матеріалів спадкової справи слідує, що за час свого життя, а саме 14 серпня 1991 року, спадкодавець склала заповіт, відповідно до якого розпорядилася належний їй цілий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Коршів Луцького району заповісти своєму синові ОСОБА_4.

Статтею 549 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини) визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном спадкодавця.

Крім того в матеріалах спадкової справи міститься заява іншого спадкоємця за законом - дочки спадкодавця ОСОБА_5, в якій вона визнає, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та не бажає ставити питання про його продовження. Наразі, як свідчить матеріали справи, громадянка ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Таким чином, наразі єдиним спадкоємцем всього майна померлої ОСОБА_3 є позивач.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного нотаріуса Луцького районної державної нотаріальної контори від 04 липня 2016 року №767/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок дійсно відсутні, а право власності на нього не зареєстроване.

Проте, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема:

1)витягом з погосподарської книжки №05 за 1991 - 1995 роки Коршівської сільської ради Луцького району;

2)довідкою цієї ж сільської ради від 10 листопада 2016 року №388/01-38.

На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що ОСОБА_3 дійсно на час смерті належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а отже права спадкоємця останньої, ОСОБА_2, підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (двадцять два).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров