Справа № 159/1590/17
Провадження № 2/159/636/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді: Лесика В.О.,

при секретарі: Жукової Ю.В.,

за участю позивачки: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особив сумі 120000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що 09 липня 2016 року ОСОБА_4 керуючи справним сідельним тягачем марки «DAF-95ХР», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки «KRONE» р.н.з. НОМЕР_2, на митному посту «Ягодин» Волинської митниці рухався заднім ходом в напрямку міста Ковель і здійснив наїзд на її сина, ОСОБА_5, внаслідок чого останній був смертельно травмований. Вироком Любомльського районного суду від 01 листопада 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2-х років іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов'язки. Згідно вироку суду сідельний тягач з напівпричепом марки передано власнику ОСОБА_3 Євстахієвичу, який є підприємцем, в якого працював ОСОБА_4 водієм.

В процесі досудового розслідування дружині її сина ОСОБА_6, ОСОБА_4 було відшкодовано матеріальну шкоду та надано кошти на поховання чоловіка. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позов не пред'являвся.

В зв'язку з смертю сина вона перенесла великі моральні страждання, загинула дитина у молоді роки. Ночі без сну та гіркі сльози привели до погіршення її стану здоров'я. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 120 тисяч гривень. ОСОБА_3 належать на праві приватної власності вищевказані транспортні засоби, що відносяться до джерел підвищеної небезпеки.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, викладених вище.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що саме він є власником джерела підвищеної небезпеки. Заподіяна смертю потерпілого майнова шкода добровільно відшкодована дружині померлого.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов визнав частково на суму, що становить 30-40 тисяч гривень.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4,в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_4, 09 липня 2016 року, о 23 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним сідельним тягачем марки «DAF-95XF», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки «Krone», р.н.з. НОМЕР_2, та перебуваючи в черзі (колоні) транспортних засобів на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС, на 502км + 700м автодороги «Київ-Ковель-Ягодин», рухаючись заднім ходом в напрямку м. Ковель, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, який перебував біля передньої частини іншого сідельного тягача марки «DAF-95XF 430», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, що стояв позаду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Причиною смерті ОСОБА_5 стала політравма, отримана під час дорожньо -транспортної пригоди, тобто сукупність тілесних ушкоджень, які ускладнились набряком головного мозку та легень.

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01.11.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено останнього від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_6 підтвердила пояснення відповідача і не висловила жодних претензій матеріального чи морального характеру до останнього.

Так, відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека (немайнові права фізичної особи) визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

В силу ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід'ємне право на життя й ніхто не може бути його свавільно позбавлений.

Обов'язок держави - захищати життя людини, в тому числі, і з застосуванням цивільно-правових заходів.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р.- розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має паво на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. - під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної, поряд з іншим, небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що відповідно створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності та інше), володіє транспортним засобом та іншими механізмами, зберігання або утримання якої створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні.

Свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів підтверджено, що сідельний тягач марки «DAF-95ХР», р.н.з. НОМЕР_1 та напівпричеп марки «KRONE» р.н.з. НОМЕР_2 дійсно належать ОСОБА_3.

Ч. 2 ст. 1168 ЦК Украйни, передбачено, що моральна шкода завдана смерю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, (усиновлювачам), дітям, (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно є матір'ю ОСОБА_5.

Так, суд при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, що позивачка внаслідок скоєного відносно її сина злочину понесла певні душевні страждання.

Суд частково погоджується з визначеною сумою завданої моральної шкоди з урахуванням тяжкості та тривалості моральних страждань, обставин заподіяння шкоди, віку загиблого та глибини сприйняття матір'ю загибелі сина, всіх обставин по справі та поведінки відповідача.

Враховуючи докази, які були дослідженні в судовому засіданні в їх сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та вважає достатнім та необхідним стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 45000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн.

Керуючись Постановою Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р., ч. 1 ст. 23, ст.ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 3, 27 Конституції України суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, моральну шкоду, завдану внаслідок злочину в сумі 45000 (сорок п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик