Справа № 653/609/17
Провадження № 2/653/549/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

02.06.2017

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

при секретарі - Тимашової Т.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини та оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька,

встановив:

ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи Новоолексіївської селищної ради Генічеського району Херсонської області, в якому просив надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України та надати тимчасовий дозвіл на виїзд до тимчасово окупованої території АР Крим та до країн ближнього і дальнього зарубіжжя малолітньої дитини у супроводі матері ОСОБА_2, без письмового дозволу та супроводу її батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем 22 серпня 2008 року був укладений шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим від 23 серпня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем.

Позивач самостійно утримує доньку, піклується про її здоров'я, фізичне та моральне виховання, розвиток. Відповідач в утриманні та вихованні доньки, після припинення між ними шлюбних відносин, участі майже не приймає.

На даний час позивач разом із теперішнім чоловіком ОСОБА_5, з яким проживає без реєстрації шлюбу, переїхала з ТОТ АР Крим і має статус внутрішньо переміщених осіб. На тимчасово окупованій території АР Крим проживають близькі родичі позивача. Позивач не може разом із дитиною поїхати до тимчасово окупованої території АР Крим для відпочинку, оздоровлення, побачення з сім'єю без згоди батька, оскільки вона не має можливості отримати від нього письмовий дозвіл, так як місце знаходження останнього не відоме, що й стало підставою звернення до суду.

У судове засідання позивач не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно в установленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати дозвіл на виїзд до тимчасово окупованої території АР Крим дитини у супроводі матері ОСОБА_2, без письмового дозволу та супроводу її батька ОСОБА_3 на строк з 01 серпня 2017 року по 25 серпня 2017 року включно.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення поштового повідомлення, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст.224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

У судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти надання неповнолітній дитині тимчасового дозволу на виїзд за кордон не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 23.08.2011 року, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим від 23 серпня 2011 року.

Від спільного проживання у шлюбі мають доньку - ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02 жовтня 2009 року, виданого Старокримською міською радою Кіровського району Автономної Республіки Крим, серії НОМЕР_3

Після розірвання шлюбу, донька залишилась проживати з позивачем, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає. Крім того, його місце знаходження взагалі не відоме.

У зв'язку з анексією АР Крим, ОСОБА_2 разом з дитиною та своїм співмешканцем переїхала до Генічеського району Херсонської області, та набула статусу переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 28 травня 2015 року № НОМЕР_1.

Проте, на території ТОТ АР Крим залишились близькі родичі позивача, з якими остання підтримує тісні сімейні стосунки. На даний час вона має намір поїхати разом зі своєю донькою провідати бабусю, яка залишилась проживати у ТОТ АР Крим, а також оздоровити дитину, проте не може це зробити, оскільки для перетину дитиною кордону необхідний паспорт для виїзду за кордон. Оскільки, місце знаходження батька її дитини не відоме, вона не має можливості у позасудовому порядку отримати від нього письмовий дозвіл на виготовлення документів для дитини для виїзду за кордон, а тому змушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.141,155 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У той же час відповідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією.

Згідно ст. ст. 4,10 зазначеного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється, в тому числі особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №367 від 04 червня 2015р. «Про затвердження порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї», в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16 - річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р.за №57.

Отже, для поїздки позивача з дитиною до ТОТ Автономної Республіки Крим необхідні документи, які передбачені для перетину кордону. Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. та постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України».

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянам України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57, із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється, зокрема: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини до тимчасово окупованої території України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього до тимчасово окупованої території вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини, строку та мети виїзду.

Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини до ТОТ АР Крим, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на тимчасово неконтрольовану українською владою територію, та позовних вимог про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України без згоди її батька, оскільки в АР Крим проживають родичі позивача, спілкування з якими позитивно вплине на розвиток дитини, а також клімат півострова буде сприяти оздоровленню останньої.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Кіровським РВ ГУ МВС України у АР Крим 11 листопада 2011, що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), на оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року (ІНПП НОМЕР_2), без згоди батька ОСОБА_3.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд/в"їзд малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3 до тимчасово окупованої території України - АР Крим на строк з 01 серпня 2017 року по 25 серпня 2017 року включно, з обов'язковим поверненням дитини до материкової частини України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Генічеського районного суду Херсонської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення.

СуддяН. А. Шарко