АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріМаличівській Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року

У справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», третя особа ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 92-93/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, 16.08.2010 року ПАТ "СЕБ Банк" зверталося до третьої особи з вимогою про дострокову сплату коштів за кредитним договором № 132- В/05 від 18.07.2007 року, а тому згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука, якщо строк її припинення не встановлений договором, припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Вказував на аналогічну правову позицією Верховного Суду України у справі за № 6-106цс14. Зазначав, що оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а із вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором банк звернувся 16.08.2010 року, але в подальшому протягом шести місяців не пред'явив позову до поручителя, тому зобов'язання за договором поруки № 132 від 18.07.2007 року припинилися. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

№ справи 757/52890/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8969 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 18.07.2007 р. між АКБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 132-В/05, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит - 50000 доларів США на строк з 18.07.2007 р. по 18.07.2012 р. зі сплатою 13 % річних у валюті кредиту за комісійну винагороду у розмірі 0.25 %.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором між позивачем та банком було укладено договір поруки від 18.07.2007 р. № 132, за яким поручитель поручається перед банком та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 2 договору поруки згаданий кредитний договір, а також додаткові угоди до нього, які будуть укладені між банком та позичальником, є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно з п. 16 договору поруки поручитель підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та повністю погоджується з ними.

26.12.2008 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою п.3.3.8. викладено в наступній редакції: «Щомісячно проводити часткове погашення кредиту в строки та в сумі згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом (додаток № 2 до договору). У разі, непогашення позичальником траншей, заборгованості за основним боргом у встановлені строки, транш непогашеної суми переноситься на рахунки для обліку простроченої заборгованості».

Також встановлено, що правонаступником АКБ "Факторіал-Банк" є ТОВ "ФК "Інновація".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється. в тому числі, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, та п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Також була врахована і правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) про те, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Встановивши, що підписуючи договір поруки позивач фактично погодився з передбаченими ним умовами, в тому числі і з п.п.2.1.1 договору, при цьому відповідно до умов додаткової угоди № 1 до договору кредиту № 132-В/05 під заставу автотранспорту від 18.07.2007 р., було змінено графік платежів, а саме: суму щомісячного платежу, тобто істотні умови щодо збільшення обсягу та терміну виконання зобов'язання не змінювались, суд першої інстанції пришов до висновку про те, що внаслідок укладення додаткової угоди № 1 обсяг відповідальності поручителя не збільшився, а тому відсутні правові підстави для припинення поруки за ч. 1 ст. 559 ЦК України.

З цього приводу доводи апеляційної скарги, на обґрунтування скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Щодо обґрунтування позову в частині посилання позивача на ч. 4 ст. 559 ЦК України, судом першої інстанції також вірно зазначено, що п. 11 договору поруки сторони встановили строк припинення поруки, встановленої договором, - повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків передбачених основним зобов'язанням. За наслідком не виконання боржником та поручителем договірних зобов'язань з них на користь банку рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2013 р. стягнута заборгованість, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України з мотивів наведених позивачем.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, оцінка яким надана судом першої інстанції.

В даному випадку, не має правового значення посилання на ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.02.2013 р. стягнута заборгованість в тому числі з поручителя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: