09 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко Алла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада
2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко А.М., про визнання заповіту недійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся ОСОБА_7, яка за життя заповідала належну їй на праві власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 йому та ОСОБА_5 в рівних частках.
Вказував, що ОСОБА_7 страждала певними захворюваннями та мала вади зору, а саме: пресбіонія (стареча далекозорість), вікова катаракта обох очей та онгіосклероз сітківки обох очей, що позбавляло її можливості прочитати текст спірного заповіту, а відтак є сумнівним зазначення в заповіті проте, що заповіт прочитано спадкодавцем особисто вголос та підписано власноруч.
Посилаючись на те, що заповіт, складений ОСОБА_7 17 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко А.М. в порушення форми та порядку посвідчення заповіту, ОСОБА_4 просив визнати вказаний заповіт недійсним.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від
16 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня
2017 року заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від
16 листопада 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада
2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із їх недоведеності та безпідставності.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_7
17 грудня 2010 року на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого належну їй частину квартири АДРЕСА_2 заповіла в рівних частках своїм онукам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко А.М. за реєстровим № 1213.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 грудня 2010 року НОМЕР_1.
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 січня 1997 року.
ОСОБА_4 у встановлений законом строк, 14 січня 2011 року, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7
На підставі вказаної заяви щодо майна померлої ОСОБА_7, третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 15/2011.
28 квітня 2011 року із заявою про прийняття спадщини також звернулась ОСОБА_5
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
Згідно з ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
За змістом ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Згідно п. 157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом № 20/5 від 03 березня
2004 року Міністерства юстиції України, що діяла на момент посвідчення заповіту ОСОБА_7, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача.
Пунктом 158 цієї Інструкції, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовʼязковою.
За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звʼязку з їх недоведеністю та безпідставністю, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що зі змісту заповіту, укладеного ОСОБА_7 вбачається, що на підставі ст. 1248 ЦК Україницей заповіт на прохання ОСОБА_7 записано нотаріусом з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (компʼютера). Заповіт записаний приватним нотаріусом, зі слів ОСОБА_7 Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_7 і власноручно підписаний нею у присутності приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Євтушенко А.М. удома за адресою: АДРЕСА_2 у звʼязку з хворобою. Особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у судовій посмертній експертизи Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи № 11-К від 16 березня 2017 року, висновок про абсолютну неспроможність ОСОБА_7 самостійно читати та писати текст заповіту від 17 грудня 2010 року відсутній.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада
2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від
16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ЄвтушенкоАлла Миколаївна, про визнання заповіту недійсним залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова