Справа № 302/643/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного природного парку "Синевир" на рішення Міжгірського районного суду від 7 жовтня 2016 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Міжгірського районного суду від 15 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Національного природного парку "Синевир" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2016 року ОСОБА_1 пред'явила позов до Національного природного парку "Синевир" про поновлення на попередній роботі прибиральницею, скасування пункту 2 наказу № 73 від 19 квітня 2016 року та наказу № 62-о від 22 червня 2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Міжгірського районного суду від 7 жовтня 2016 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Національному природному парку "Синевир" на посаді прибиральниці, скасовано наказ № 62-о від 22 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Стягнуто з Національного природного парку "Синевир" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2016 року по 07.10.2016 року в розмірі 6873, 25 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1989 грн. допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення відповідач (НПП «Сине вир) подав апеляційну скаргу. Зазначає, що позивачка була звільнена з дотриманням закону, її було вчасно попереджено про скорочення, проведено всі розрахунку, а вільних робочих місць, які б відповідали кваліфікаційним вимогам позивачки на момент скорочення не було. Апелянт вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Додатковим рішенням Міжгірського районного суду від 15 березня 2017 року в решті вимог відмовлено, а саме у вимогах щодо скасування п. 2 наказу № 73 від 19 квітня 2016 року.

На додаткове рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що місцевий суд замість ухвалення додаткового рішення, змінив основне рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що починаючи з 10 січня 1995 року позивачка ОСОБА_1 працювала в НПП «Синевир» на посадах підсобного робітника, прибиральниці.

19 квітня 2016 року було видано наказ № 73 про попередження працівників, які підлягають скороченню, та на її імя було надіслано лист за підписом директора НПП «Синевир» ОСОБА_2 з повідомленням про її звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності працюючих) (а.с.30).

22 червня 2016 року відповідачем НПП «Синевир» було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 за скороченням чисельності працюючих за ст. 40 п. 1 КЗпП України (а.с.4).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

В даному випадку профком Національного природного парку «Синевир» своєї згоди на звільнення ОСОБА_1 не дав (а.с.58).

В матеріалах справи наявна довідка від 16 серпня 2016 року за № 632, з якої слідує, що на момент звільнення ОСОБА_1 в штатному розписі відповідача була вільна штатна одиниця робітника лісогосподарських робіт на 0,5 тарифної ставки (а.с.31).

Задовольняючи позов про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та виходив з того, що при звільненні позивачки ОСОБА_1 були допущені порушення вимог закону в частині можливості звільнення лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації та в частині можливості надання іншої роботи. Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховано вірно, відповідає наявній у справі довідці про доходи (а.с.19).

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення та її основних доводів про те, що суд фактично змінив цим додатковим рішенням основне, то ці доводи є надуманими, безпідставними та не відповідають обставинам справи.

За цих обставин основне та додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національного природного парку "Синевир" на рішення Міжгірського районного суду від 7 жовтня 2016 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Міжгірського районного суду від 15 березня 2017 року - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду від 7 жовтня 2016 року та додаткове рішення Міжгірського районного суду від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________