Справа № 536/1038/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці матеріали цивільної справи за обєднаними в одне провадження: позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 - позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно довідки виданої Піщанською сільською радою Кременчуцького району, Полтавської області, згідно запису по господарської книги за № 00721 в її володінні знаходиться житловий будинок в с.Піщане по вул. Зарічна, 28/8, земельна ділянка приватизована.

В домоволодінні, що знаходиться за адресою: Полтавська область Кременчуцький район, с.Піщане, вул. Зарічна, буд..28/8, власником якого є ОСОБА_2, проживають та зареєстровані її донька - ОСОБА_1; онука - ОСОБА_5 та колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4.

16.11.16 року Кременчуцький районний суд Полтавської області прийняв заочне рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та її чоловіком, ОСОБА_3.

Причиною розірвання шлюбу стала неможливість проживання ОСОБА_4 та її чоловіка однією сім'єю. Постійні сварки між ними, знущанням ОСОБА_4 над своєю дружиною - ОСОБА_1, після влаштування яких доводилося викликати поліцію.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4, невідомо куди, вивіз без дозволу ОСОБА_4 майже все спільно набуте в шлюбі майно. За декілька років не сплатив жодного разу комунальних платежів за користування світлом, газом.

Відповідач проживає за іншою адресою яка позивачу не відома, але залишається бути зареєстрованим в її домоволодінні.

Факт не проживання ОСОБА_3, в с.Піщане по вул. Зарічна, 28/8, без поважних причин з 04.12.16 року по теперішній час, зафіксований в акті, складеному Піщанською сільською радою № 2818 від 31 .05. 17 року.

На підставі вищевикладеного просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні домоволодінням по вул. Зарічна, буд.23 в с.Піщане, належним ОСОБА_2, на праві приватної власності шляхом скасування реєстрації прописаного ОСОБА_4.

Крім цього, 03 серпня 2017 року, позивач ОСОБА_2 на адресу суду надіслала заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 1995 року виданого нотаріусом третьої Кременчуцької міської нотаріальної контори ОСОБА_6 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2014 року житловий будинок на вулиці Зарічній 28/8 у селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В зазначеному вище житловому будинку, окрім ОСОБА_2, як власника, на даний час зареєстрований - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 в зазначеному житловому будинку зареєстрований, але фактично не проживає з грудня 2016 року.

Відповідно до заочного рішення Кременчуцького районного суду від 16.11.2016 року розірвано шлюб між її донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинились, та вони перестали вести спільно господарство та проживати однією сім'єю.

ОСОБА_4, мав вільний доступ та можливість без перешкод користуватися житлом за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Зарічна, будинок 28/8, але при цьому добровільно відмовився від права користування житловим приміщенням.

Ніяких перешкод ОСОБА_2 та члени її родини для користування житлом ОСОБА_4 не чинила, його відмова була добровільною.

Оскільки ОСОБА_4 у даному житловому будинку не проживає понад шість місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, а отже вважається такими, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Зарічна, будинок 28/8, є всі підстави для задоволення позову про визнання відповідача втратившим право на користування жилим приміщенням, оскільки він вселився в нього в установленому порядку, у якості члена сім'ї власника квартири, однак без поважних на те причин в ньому не мешкав, тобто не використовував житло за цільовим призначенням - для проживання.

Всі обов'язки по утриманню житлового будинку, оплаті комунальних послуг, газопостачання, електроенергію, а також з ремонту та з обслуговування даного житлового будинку на даний час позивач несе самостійно. Наявність реєстрації відповідача у належному їй житловому будинку позбавляє позивача можливості в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманню житла, також позивачем несуться додаткові обов'язки по утриманню. Позивач не може вказане житло навіть продати.

На підставі викладеного, просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Зарічна, будинок 28/8

Судові витрати покласти на відповідача.

Крім цього, 04 липня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_4 з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення.

Свою позовну заяву обґрунтував тим, що заявляючи вимогу про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом його зняття з реєстраційного обліку, ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_4 останнім часом в домоволодінні не проживає, з акту про його не проживання вбачається що він не проживає в домоволодінні з 04.12.2016 року, тобто на момент звернення з позовом до суду він не проживав в будинку близько шести місяців.

Як вбачається з доданих до первісного позову документів, ОСОБА_4 набув право на користування майном відповідачки, а саме житловим приміщенням, як член її сімї у відповідності до положень ст. 405 ЦК України.

З моменту вселення в домоволодіння ОСОБА_2 що мало місце в 2008 році, ОСОБА_4 добросовісно відносився до виконання своїх обовязків. Більше того, з 19.12.2011 року і по час, коли йому стали перешкоджати в користуванні житловим приміщенням, він здійснював догляд за відповідачем як за інвалідом 1-ї групи, та отримував за це відповідну компенсацію, що підтверджується даними з УСЗН Кременчуцької районної державної адміністрації.

Натомість, ОСОБА_4 стала створювати для нього неможливі умови проживання в домоволодінні відповідача. Вона постійно провокувала сварки між ними, але жодного разу він не був притягнутий до відповідальності як правопорушник. Навпаки, згідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2016 року по справі № 536/1703/16-п відносно нього було закрито провадження по адміністративній справі на підставі п 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В цій же постанові зафіксовано факт завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Наприкінці 2016 року після повернення з роботи він не зміг потрапити до будинку, оскільки замки на вхідних дверях були замінені і ОСОБА_4 повідомила йому про те, що він не має права більше знаходитися в цьому будинку. У звязку з цим він був змушений залишити домоволодіння та тимчасово проживати у своїх знайомих, оскільки будь - якого іншого житла ніж те, де він проживав як член сімї власника у нього немає.

26.06.2017 року ОСОБА_4 зявився за місцем своєї реєстрації та постійного проживання з метою забрати особисті речі, але ОСОБА_4 вчинила сварку, відмовлялася віддати належні йому особисті речі, у звязку з чим він був змушений викликати поліцію та її співробітниками було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди в користуванні житловим приміщенням в домоволодінні № 28/8 по вул. Зарічній в с. Піщане Кременчуцького району, власницею якого є ОСОБА_2, шляхом його вселення до вказаного житлового приміщення.

В задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до нього про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, що є власністю і зняття з реєстраційного обліку особи за місцем реєстрації - відмовити.

Крім цього, 14 липня 2017 року, ОСОБА_3, надіслав на адресу суду уточнену позовну заяву про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, яку обґрунтував тим, що відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, а за ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач в своєму позові зазначає, що він не проживає у спірному домоволодінні з 04.12.2016 року, підтверджуючи це актом про непроживання. Вказаний акт не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 та її дочка перешкоджають проживати йому у будинку шляхом зміни замків, постійно погрожують, викликають поліцію. Хоча в даному будинку він прожив майже десять років (зареєстрований з 29.02.2008 року), вклав в нього багато матеріальних та фізичних зусиль, робив капітальні та поточні ремонтні роботи. А на даний час позбавлений права навіть забрати особисті речі.

Зараз ОСОБА_4 вимушений тимчасово проживати у флігелі (сараї), що розташований на території домоволодіння, яке належить його товаришу колезі по роботі. Але умови проживання, де він мешкає зараз не відповідають ні санітарним, ні побутовим, ні технічним вимогам житлових приміщень. Іншого житла він не має.

Крім того, позивач ставить вимогу про скасування реєстрації за спірною адресою, але така вимога задоволенню не може підлягати, оскільки покладення певного обов'язку на сторону у справі, яка не є відповідачем, неможливо.

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким вселити ОСОБА_3, у житловий будинок 28/8 по вулиці Зарічна в селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути та не вчиняти перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком 28/8 по вулиці Зарічній в селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_3, дублікати ключів від вхідних дверей житлового будинку 28/8 по вулиці Зарічній в селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області.

Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Просили відмовити в зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги за своїм позовом підтримали в повному обсязі. Просили відмовити в первісному позові.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку, що в первісному та зустрічному позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 1995 року виданого нотаріусом третьої Кременчуцької міської нотаріальної контори ОСОБА_6 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2014 року житловий будинок на вулиці Зарічній 28/8 у селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно довідки виданої Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 10.11.2016 року № 1840, згідно запису по господарської книги за № 00721 в її володінні знаходиться житловий будинок в с.Піщане по вул. Зарічна, 28/8, земельна ділянка приватизована.

Згідно довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 10.11.2016 року № 1838, в домоволодінні, що знаходиться за адресою: Полтавська область Кременчуцький район, с.Піщане, вул. Зарічна, буд..28/8, власником якого є ОСОБА_2, проживають та зареєстровані її донька - ОСОБА_1; онука - ОСОБА_5 та колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4.

Відповідно до заочного рішення Кременчуцького районного суду від 16.11.2016 року розірвано шлюб між її донькою ОСОБА_1 Вікторівноюта ОСОБА_4, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинились, та вони перестали вести спільно господарство та проживати однією сім'єю.

Факт не проживання ОСОБА_4, в с.Піщане по вул.. Зарічна, 28/8, з 04.12.16 року по теперішній час, зафіксований в акті, складеному Піщанською сільською радою № 2818 від 31 .05. 17 року.

ОСОБА_3, мав вільний доступ та можливість без перешкод користуватися житлом за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Зарічна, будинок 28/8, але при цьому добровільно відмовився від права користування житловим приміщенням, оскільки жодних доказів на спростування цієї обставини суду надано не було, ніяких перешкод ОСОБА_2 та члени її родини для користування житлом ОСОБА_4 не чинила, його відмова була добровільною.

Суд не може погодитись з позицією позивача ОСОБА_2, оскільки як вбачається з доданих до первісного позову документів, ОСОБА_4 набув право на користування майном відповідачки, а саме житловим приміщенням, як член її сімї у відповідності до положень ст. 405 ЦК України.

З моменту вселення в домоволодіння ОСОБА_2 що мало місце в 2008 році, ОСОБА_4 добросовісно відносився до виконання своїх обовязків. Більше того, з 19.12.2011 року і по час розірвання шлюбу, він здійснював догляд за ОСОБА_2 як за інвалідом 1-ї групи, та отримував за це відповідну компенсацію, що підтверджується довідко УСЗН Кременчуцької районної державної адміністрації № 03-1797 від 20.10.2016 року, що не спростовано.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом,

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 156 ЖК України - припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

Судом встановлено, підтверджується наявними доказами та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 не проживає в зазначеному будинку з 04.12.2016 року, тому строк в 1 рік спливає лише 04.12.2017 року, в той час, позивач за первісним позовом звернулася до суду 12.06.2017 року.

Оскільки строк в 1 рік зазначений в законі не сплинув, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Що стосується вимог за зустрічним позовом, суд також не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_3 повідомив суду, що наприкінці 2016 року після повернення з роботи він не зміг потрапити до будинку, оскільки замки на вхідних дверях були замінені і ОСОБА_4 повідомила йому про те, що він не має права більше знаходитися в цьому будинку. У звязку з цим він був змушений залишити домоволодіння та тимчасово проживати у своїх знайомих, оскільки будь - якого іншого житла ніж те, де він проживав як член сімї власника у нього немає.

26.06.2017 року ОСОБА_4 зявився за місцем своєї реєстрації та постійного проживання з метою забрати особисті речі, але ОСОБА_4 вчинила сварку, відмовлялася віддати належні йому особисті речі, у звязку з чим він був змушений викликати поліцію та її співробітниками було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Згідно з ч.4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_3 не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин викладених в своєму позові, тому суд вважає що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_9