Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., ГулькаБ.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Луганської області від 3 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 18 березня 2009 року по 30 серпня 2016 року він перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (далі - ПАТ «Луганськгаз»). На підставі наказу від 30 серпня 2016 року № 55-ОС його було звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Проте повний розрахунок було проведено лише 20 вересня 2016 року. Позивач вважав, що відповідачем було порушено вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України, і такі порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків .

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «Луганськгаз» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23 246 грн, моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Луганськгаз» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16 272 грн 20 коп. та моральну шкоду у розмірі 200 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 3 лютого 2017 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення районного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 117 КЗпП України, ст. ст. 617, 263 ЦК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати», дійшов до правильного висновку про те, що сертифікатом № 749 засвідчено настання форс-мажорних обставин для відповідача, що свідчить про відсутність вини останнього у затримці належних позивачу при звільненні виплат.

При цьому суд вірно зазначив й про відсутність вини відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-364цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 3 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

С.П. Штелик