Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Автоелектроапаратура», треті особи: державний реєстратор Реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень наглядової ради за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Автоелектроапаратура» на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати незаконним рішення наглядової ради приватного акціонерного товариства «Автоелектроапаратура» (далі - ПрАТ «Автоелектроапаратура»), оформлене протоколом від 08 липня 2015 року про усунення (відсторонення) його від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» з 08 липня 2015 року та призначення ОСОБА_4 на посаду тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура»;

- визнати незаконним рішення наглядової ради ПрАТ «Автоелектроапаратура», оформлене протоколом від 21 грудня 2015 року про усунення (відсторонення) його від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» з 21 грудня 2015 року та виключення його з числа осіб, які мають право підпису, та призначення ОСОБА_4 на посаду виконуючого обов'язки голови ПрАТ «Автоелектроапаратура» та включення його в коло осіб, які мають право підпису, з 22 грудня 2015 року та доручення йому провести всі необхідні дії щодо цього в Єдиному державному реєстрі, інших установах.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що про проведення засідання наглядової ради 21 грудня 2015 року його не повідомляли, участі у засіданні наглядової ради він не приймав, пояснення не надавав, ПрАТ «Автоелектроапаратура» жодних рішень не передавали, про дане рішення йому стало відомо при ознайомленні з матеріалами даної справи після виконання державним реєстратором Реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року про витребування документів, на підставі яких 22 грудня 2015 року вчинено дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців відомостей про зміну керівника та уповноважених осіб ПрАТ «Автоелектроапаратура».

Обов'язки голови правління товариства він виконує належним чином у відповідності до контрактних зобов'язань. Жодних нарікань від працівників та акціонерів щодо виконання трудових обов'язків він не отримував. Прав акціонерів товариства не порушував, у протоколах від 08 липня 2015 року та від 21 грудня 2015 року відомості про це відсутні.

Посилаючись на наведені вище обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення наглядової ради ПрАТ «Автоелектроапаратура», оформлене протоколом від 08 липня 2015 року, про усунення (відсторонення) ОСОБА_3 від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» з 08 липня 2015 року та призначення ОСОБА_4 на посаду тимчасово виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» і доручення йому проведення всіх необхідних дій щодо цього в Єдиному державному реєстрі, інших установах.

Визнано незаконним рішення наглядової ради ПрАТ «Автоелектроапаратура», оформлене протоколом від 21 грудня 2015 року, про усунення (відсторонення) від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» ОСОБА_3 з 21 грудня 2015 року та виключення його з числа осіб, які мають право підпису, та призначення ОСОБА_4 на посаду виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» та включення його в коло осіб, які мають право підпису, з 22 грудня 2015 року та доручення йому провести всі необхідні дії щодо цього в Єдиному державному реєстрі, інших установах.

У касаційній скарзі ПрАТ «Автоелектроапаратура», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що на підставі протоколу наглядової ради ПрАТ «Автоелекроапаратура» від 01 листопада 2013 року між ПрАТ «Автоелекроапаратура» в особі голови спостережної ради Левицького Р.Г. та ОСОБА_3 укладено контракт на строк з 01 листопада 2013 року до 31 грудня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_3 обраний на посаду голови правління ПрАТ«Автоелекроапаратура».

За цим контрактом позивач зобов'язався безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління (керівництво) товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання зберігання майна товариства та майна, що не увійшло до статутного фонду, а вищий орган товариства зобов'язався створювати необхідні умови для роботи керівника ( п. 1.1 контракту).

Згідно з п. 2.1.3 контракту вищий орган товариства через свій виконавчий орган (правління) зобов'язався не обмежувати компетенцію та права керівника, які передбачені Статутом товариства та цим контрактом.

Рішенням наглядової ради ПрАТ «Автоелектроапаратура» у складі членів: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оформленим протоколом від 08 липня 2015 року, через неналежне виконання ОСОБА_3 своїх повноважень, що призвело до грубого порушення законних прав акціонерів, усунено (відсторонено) від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» з 08 липня 2015 року та призначено ОСОБА_4 на посаду тимчасово виконуючого обов»язки голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» і доручено йому проведення всіх необхідних дій щодо цього в Єдиному державному реєстрі, інших установах.

Рішенням наглядової ради ПрАТ «Автоелектроапаратура» у вищевказаному складі, оформленим протоколом від 21 грудня 2015 року, з аналогічних підстав, повторно, вирішено усунути (відсторонити) позивача від виконання повноважень голови правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» з 21 грудня 2015 року, виключено його з числа осіб, які мають право підпису, та призначено ОСОБА_4 на посаду виконуючого обов'язки голови ПрАТ «Автоелектроапаратура», включивши його в коло осіб, які мають право підпису, з 22 грудня 2015 року та доручено йому провести всі необхідні дії щодо цього в Єдиному державному реєстрі, інших установах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що для відсторонення позивача від виконання обов'язків голови правління не було підстав, оскільки в рішеннях наглядової ради відсутні дані про те, які саме права акціонерів позивач порушив.

При цьому, суд зазначив, що оскільки ОСОБА_3 працював головою правління ПрАТ «Автоелектроапаратура» за контрактом, він не є учасником товариства, і звернувся до суду за захистом порушеного трудового права, тому спір підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ч. ч. 1, 2 ст. 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього. В ст. 99 ЦК України визначені засадничі положення щодо порядку утворення, діяльності, назви цього органу, його компетенції, способу усунення від виконання обов'язків осіб, які належать до його складу. Вказані норми наведені у главі 7 «Загальні положення про юридичну особу» ЦК України і відповідно до приписів ч. 4 ст. 83 цього Кодексу застосовуються до всіх товариств, якщо інші правила для окремих видів товариств не встановлені законом.

За системним аналізом норм Цивільного кодексу України (ст. ст. 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (ст. 89), Закону України «Про господарські товариства» (ст. ст. 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (ст. ст. 52, 58, 59, 60, 61) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов'язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (ч. 3 ст. 92, друге речення абзацу 3 ч. 1 ст. 161 ЦК України)

За приписом ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об'єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Відповідно до положень законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме: ч. 1 ст. 98, ч. 1 ст. 99 ЦК України, ч. 1 ст. 23, п. «г» ч. 5 ст. 41, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства», підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у ч. 5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов'язків (ч. 3 ст. 99 ЦК України) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абзац 1 ч. 1 ст. 61 Закону України «Про акціонерні товариства») за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі ст. 46 Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю України, а у ст. 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

У зв'язку з цим «усунення» відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов'язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті ст. 46 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 99 ЦК України члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків.

Конституційний Суд України у Pішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України роз'яснив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Судом установлено, що ПрАТ «Автоелектроапаратура» було утворене відповідно до рішення установчих зборів акціонерного товариства від 22 грудня 2004 року, товариство здійснює свою діяльність відповідно до Статуту ПрАТ «Автоелектроапаратура», остання редакція якого затверджена протоколом від 25 жовтня 2010 року (дата реєстрації 08 листопада 2010 року).

Як вбачається із п. 7.2 Статуту ПрАТ «Автоелектроапаратура», повноваження голови та членів правління припиняються за рішенням наглядової ради товариства. Підстави припинення повноважень голови та члена правління встановлюються законодавством, статутом та трудовим договором (контрактом).

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив визнати незаконним рішення наглядової ради про усунення (відсторонення) його від виконання повноважень голови правління товариства та виключення його з числа осіб, які мають право підпису, що є порушенням прав учасника (акціонера) на управління товариством, а не трудових прав керівника товариства.

Пунктом 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду корпоративних спорів» передбачено, учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права і законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов'язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі ст. 55 Конституції України.

У п. 39 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

При вирішенні спорів, пов'язаних з порядком скликання і роботи наглядової ради товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства. У випадку їх неврегульованості в установчих документах застосовується аналогія закону і частині норм, що регулюють відповідні питання скликання та проведення загальних зборів товариства (обов'язковість повідомлення усіх членів наглядової ради про проведення засідання, надання інформації з питань порядку денного, правомочність, порядок прийняття рішення).

До компетенції судів не належить вирішення спорів про включення учасника (акціонера) товариства до складу наглядової ради чи його виключення. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про господарські товариства» обрання та відкликання членів наглядової ради належить до виключної компетенції загальних зборів товариства.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, не звернув увагу на те, що даний спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами та помилково розглянув справу за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин, ураховуючи, що апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, його судове рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Автоелектроапаратура» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 серпня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик