Справа № 569/4791/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд надійшла скарга ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу повністю підтримав з підстав, викладених у скарзі, просить суд її задоволити та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52848254 від 31 жовтня 2016 року головного державного виконавця Пилипаки С.А. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №47262414 від 24 квітня 2015 року.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області скаргу не визнав та просить суд відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у скарзі.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16 квітня 2015 року державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47262414, розглянувши заяву стягувача заяву представника АТ «ОТП Банк» згідно довіреності №б/н від 27 березня 2014 року ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа №569/12876/13-ц виданого 10 грудня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «АРЦТ плюс», приватного підприємства «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CrL-SMEP00/025/2008 від 21 липня 2008 року у розмірі 3945921,01 грн. Стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТзОВ «АРЦТ плюс», ПП «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3219 грн. Даною постановою запропоновано боржнику ОСОБА_1, адреса: м.Рівне, вул.Драгоманова, 23/14, РНОКПП НОМЕР_1 самостійно виконати виконавчий лист в строк до 23 квітня 2015 року.

З дослідженої в судовому засіданні постанови, винесеної державним виконавцем Велесик Т.М. від 24 квітня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №47262414 вбачається, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 16 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчого листа №569/12876/13-ц виданого 10 грудня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «АРЦТ плюс», приватного підприємства «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CrL-SMEP00/025/2008 від 21 липня 2008 року у розмірі 3945921,01 грн. Стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТзОВ «АРЦТ плюс», ПП «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3219 грн. та запропоновано боржнику виконати його в самостійному порядку до 23 квітня 2015 року. Боржником у наданий строк виконавчий лист не виконано, документи, що підтверджують виконання рішення суду не надано. Ураховуючи викладене, постановлено: стягнути з боржника ОСОБА_1, адреса м.Рівне, вул.Драгоманова, 23/14, РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчий збір у розмірі 394 914,00 грн. на користь держави в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.».

З дослідженої в судовому засіданні постанови, винесеної державним виконавцем Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Рівненській області Велесик Т.М. від 24 квітня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47262414 вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №569/12876/13-ц виданого 10 грудня 2014 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «АРЦТ плюс», приватного підприємства «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CrL-SMEP00/025/2008 від 21 липня 2008 року у розмірі 3945921,01 грн. Стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТзОВ «АРЦТ плюс», ПП «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3219 грн. встановлено, що боржником ОСОБА_1 рішення суду в самостійному порядку не виконано. 24 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 394914,00 грн. З метою забезпечення виконання рішення суду та стягнення виконавчого збору необхідно накласти арешт на майно боржника. Ураховуючи викладене, постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах сум звернення стягнення 4344054,01 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.».

З дослідженої в судовому засіданні постанови від 26 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №47262414 винесеної заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №569/12876/13-ц виданого 10 грудня 2014 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «АРЦТ плюс», приватного підприємства «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CrL-SMEP00/025/2008 від 21 липня 2008 року у розмірі 3945921,01 грн. Стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТзОВ «АРЦТ плюс», ПП «АРЦТ» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 3219 грн. встановлено, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій та не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене Законом України «Про виконавче провадження», незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа. Тому, ураховуючи викладене, виконавчий документ повернутий стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.37, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

З дослідженої в судовому засіданні постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 жовтня 2016 року ВП №52848254 винесеної заступником начальника ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_5 вбачається, що розглянувши заяву про примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору №47262414 виданий 24 квітня 2015 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесеного в рамках виконавчого провадження №47262414, постановлено: відкрити виконавче провадження з виконання даної постанови.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні постанов, державний виконавець керувався двома законами про виконавче провадження, а саме: Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ та Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1403-УІІІ. Відкривши виконавче провадження за Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ, виконавець закінчує виконавче провадження за Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1403-УІІІ, а при стягненні виконавчого збору керується двома Законами України «Про виконавче провадження» і тільки тими статтями, які ідуть на його користь. Однак на статті Законів України «Про виконавче провадження», які зобовязують виконавця вчинити певні дії у встановлені строки не дотримуються та ігноруються.

Як пояснив в судовому засіданні представник скаржника, його довірителька ніяких документів протягом усього часу по даному виконавчому провадженні не отримувала.

Даними обставинами державним виконавцем було порушено норму ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами поштою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-ЦІІІ (далі по тексту Закон №1403-УІІІ) та Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-УІІІ (далі по тексту Закон №1404-УІІІ) які набрали чинності 05 жовтня 2016 року, визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом №1404-УІІІ випадках на приватних виконавців.

Положення ч.2 ст.7 Закону №1403-УІІІ визначають, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під ї захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому Законом.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов держаних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-УІІІ).

З досліджених матеріалів справи вбачається, що примусове виконання виконавчого листа, виданого 10 грудня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області справі №569/12876/13-ц здійснювалося державним виконавцем за нормами, які діяли до набрання чинності Законом №1404-УІІІ. Тобто за нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ (далі по тексту - Закон №606-ХІУ) статтею 1 якого було передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.25 Закону №606-ХІУ було передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов»язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Зокрема, постановою про відкриття виконавчого провадження №47262414 боржнику встановлено строк для самостійного виконання до 23 квітня 2015 року. 24 квітня 2015 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження №47262414 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 394914,00 грн. на підставі якої 24 квітня 2015 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження саме постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Тобто, дані дії спрямовані не на виконання рішення суду, а на виконання власного рішення.

Крім того, постановою державного виконавця від 26 жовтня 2016 року виконавче провадження №47262414 було завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 та ст.50 Закону №606-ХІУ.

Відповідно до ст.27 Закону №606-ХІУ було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження до початку його примусового виконання в порядку, встановленому цим законом, виконавчий збір та витрати, пов»язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-785цс15 від 6 липня 2015 року: Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанови (ВГСУ справа №20/49 від 12 січня 2016 року).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою з якого законодавець пов»язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Крім того, положеннями частини 3 статті 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір і витрати, пов»язані з організацією та проведенням виконавчих дій у такому разі з боржника не стягуються.

Також слід врахувати і зміни, внесені до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, яку було доповнено новою підставою не стягнення виконавчого збору, п.6 ч.5 якої передбачає, що виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Тобто на даний час стягненню не підлягає виконавчий збір за всіма постановами про його стягнення, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст.ст.293,294,383,385,387 ЦПК України, Законами України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору задоволити.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52848254 від 31 жовтня 2016 року головного державного виконавця Пилипаки С.А. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та постанову про стягнення виконавчого збору №47262414 від 24 квітня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6