Справа № 583/2205/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила 21 вересня 2017 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.01.1996 року в м. Охтирка Сумської області померла мачуха батька позивачки ОСОБА_2, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,53 га, в тому числі 3,33 га ріллі та 0,2 га сіножаті відповідно до сертифікату №643 серії СМ 0233643 від 14.03.1997 року, який було зареєстровано, однак не видано померлій. 29.04.1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Комишанської сільської ради, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла позивачці. У встановлений законом строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори та не отримала свідоцтво про право на спадщину. Постановою держаного нотаріуса від 14.02.2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та у звязку з відсутністю свідоцтва про смерть. Просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 03.01.1996 року та визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної частки (паю) площею 3,53 га, в тому числі 3,33 га рілля та 0,2 га сіножаті, що видавалася членам сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Заповіт Ілліча» Охтирського району Сумської області, сертифікат № 643 серії СМ № 0233643 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 03.01.1996 року. Письмовою заявою від 04.10.2017 року представник позивачки уточнив, що під час розгляду справи прізвище «Мирошниченко» слід вважати вірним у позові як «Мірошниченко».

Позивачка в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник Комишанської сільської ради Охтирського району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_5 у суді підтвердив, що позивачка після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, отримує орендну плату за користування земельною ділянкою.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, свідка, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 03.01.1996 року в м. Охтирка Сумської області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією запису акту про смерть за № 5 від 03 січня 1996 року (а.с.24).

З листа Головного управління Держгеокадастру в Сумській області відділ в Охтирському районі (а.с. 8) вбачається, що за життя ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) площею 3,53 га, в тому числі 3,33 га ріллі та 0,2 га сіножаті відповідно до сертифікату №643 серії СМ 0233643 від 14.03.1997 року, який було зареєстровано, однак не видано померлій.

29.04.1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Комишанської сільської ради, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла позивачці (а.с.7).

Постановою держаного нотаріуса від 14.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та у звязку з відсутністю свідоцтва про смерть (а.с.10).

Розглядаючи вимогу позивачки про встановлення факту прийняття спадщини суд виходить зі слідуючого.

Відповідно до норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Відповідно до цієї норми перехідних положень ЦК України, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР 1963 року.

За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР,часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася 03.01.1996 року, тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Згідно положень ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В силу ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.09.2017 року після смерті ОСОБА_2 інформація про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини або відмови від її прийняття, заведення спадкових справ - відсутня (а.с.34).

Таким чином, спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, відсутні, позивачка є єдиним спадкоємцем, яка претендує на спадкове майно.

Отже, ОСОБА_1 є такою, що в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, а тому суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд вважає, що дані правовідносини регулюються положеннями строго ЦК України в редакції 1963 року, а також новим ЦК України в редакції 2004 року.

Розглядаючи вимогу позивачки про визнання за нею права на завершення приватизації на вказану земельну частку (пай), суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Суд при розгляді справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5), згідно яких, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК).

Згідно вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_2 набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

У звязку із цим, вимогу позивачки про визнання за нею права на завершення приватизації земельної частки (паю) площею 3,53 га, в тому числі 3,33 га рілля та 0,2 га сіножаті, що видавалася членам сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Заповіт Ілліча» Охтирського району Сумської області, сертифікат № 643 серії СМ № 0233643 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 03.01.1996 року, слід задовольнити.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що прізвище померлої особи у деяких документах зазначено як ОСОБА_2, а в деяких ОСОБА_3, однак, мова йдеться про одну і ту ж особу.

На підставі викладеного ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 03.01.1996 року.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право на завершення приватизації земельної частки (паю) площею 3,53 га, в тому числі 3,33 га рілля та 0,2 га сіножаті, що видавалася членам сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Заповіт Ілліча» Охтирського району Сумської області, сертифікат № 643 серії СМ № 0233643 в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 03.01.1996 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_6