Ухвала

Іменем України

07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Теплоенергопром», про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» про визнання поруки припиненою за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Теплоенергопром» (далі - ТОВ ВТП «Теплоенергопром») укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ТОВ ВТП «Теплоенергопром» отримало кредитні кошти у розмірі 1 740 тис. грн. на строк до 20 червня 2014 року зі сплатою 23 % річних. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_3 договір поруки, яким, крім іншого, встановлено позовну давність у 5 років та припинення цього договору після закінчення 5 років з дня настання терміну виконання основного зобов'язання. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2012 року в розмірі 2 604 023,69 грн.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що позов до ОСОБА_3 пред'явлений ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» 15 грудня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 за зустрічним позовом просив визнати поруку за договором поруки від 21 грудня 2012 року припиненою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відмовлено. Зустрічний позовом ОСОБА_3 задоволено. Визнано поруку за договором поруки від 21 грудня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», припиненою.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, й ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВсеукраїнськийБанк Розвитку» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2012 року у розмірі 2 604 023,69 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 1 187 948,53 грн., простроченої заборгованості по сплаті процентів - 1 009 662,95 грн., пені - 406 412,21 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що умовами договору поруки, зокрема п. 16, встановлено строк припинення поруки після закінчення 5 років з дня настання терміну виконання основного зобов'язання. При цьому банк не пропустив зазначеного строку та звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя в межах 5 років, тобто під час дії договору поруки.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова