Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1977/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» про стягнення пені,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 15.03.2016 року на його поточному рахунку НОМЕР_1 відкритому у ПАТ ««Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (далі ПАТ «Промінвестбанк»), знаходились грошові кошти в сумі 1705506,88 грн., 15.03.2016 року позивач надав банку платіжне доручення №001 на перерахування 779834,12 грн. УК у м. Запоріжжя, платіжне доручення №001 отримано банком 15.03.2016 року однак не було виконане до 11.04.2016 року, оскільки 12.04.2016 року позивач звернувся до банку з заявою про залишення платіжного доручення №001 без виконання.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з відповідача пеню за час прострочення виконання платіжного доручення у розмірі 21055,52 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» на користь ОСОБА_3 21055,52 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким залишити без задоволення позов.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, та не заперечується сторонами, що 15.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» з платіжним дорученням №001 про перерахування з свого поточного рахунку НОМЕР_1 суми в розмірі 779834,12 грн., як податок на доходи фізичних осіб, що сплачується ОСОБА_3 за результатами річного декларування за 2015 рік. Зазначене платіжне доручення прийнято банком 15.03.2016 року, про що є відповідний штамп банку.

Випискою по рахунку НОМЕР_1 за період з 01.03.2016 року по 08.12.2016 року встановлено наявність на рахунку позивача станом на 15.03.2016 року 1705506,88 грн., що підтверджує правомірність звернення позивача до банку та відсутність перешкод з бокау позивача для реалізації його вимог щодо переказу грошей.

Разом з тим, відповідач, всупереч положенням п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», за якими банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження, не виконав доручення позивача у встановлений строк та зволікав з виконанням тривалий час.

За зазначеним Законом «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач повинен був виконати платіжне доручення №001 від 15.03.2016 року не пізніше 15 березня 2016 року, однак до 11.04.2016 року свого вищевказаного обов'язку не виконав, чим порушив умови договору банківського рахунку. З урахуванням викладеного та дати подання заяви про повернення коштів, період невиконання відповідачем доручення клієнта є з 15.03.2016 року по 11.04.2016 року склав 27 днів.

При апеляційному розгляді представник відповідача не заперечує проти того, що банком не було виконане своєчасно доручення, посилаючись на те, що на той час це трапилося внаслідок складнощів у роботі банку.

Разом з тим, ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в строк, а за ст. ст. ст. 1089, 1092 ЦК України, банки зобов'язані виконувати платіжні доручення клієнтів - фізичних та юридичних осіб - у встановленому законодавством України порядку та у встановлені строки. У разі невиконання або несвоєчасного виконання платіжних доручень клієнтів банки несуть відповідальність, передбачену ЦК та законами України, зокрема п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року, за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Позивачем зроблений розрахунок пені у відповідності до п. 32.2 ст. 32 Закону України №2346-111, за якими, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.

Як зазначив позивач, від 12.4.2016 року звернувся до банку з заявою про залишення платіжного доручення без виконання у зв'язку з тим, що тривале прострочення виконання платіжного доручення призвело до того, що він вимушений був за рахунок інших коштів та способів сплатити належні платежі, про переказ яких він звертався до банку.

Відтак судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що з 15.03.2016 року по 11.04.2016 року відповідач порушив право на вільне користування належних Позивачу грошових коштів, що полягає у не перерахуванні грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я Позивача.

З посиланням на чинне законодавство ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 321 ЦК, ст. ст. 41, 22, 64 Конституції України та правозастосовну національну практику роз'яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року) та міжнародну судову практику (Справа європейського суду з прав людини Zolotas проти Греції, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач мав змогу користуватися грошовими коштами, отримуючи їх у банкоматі тощо, не є переконливим, позаяк не спростовує висновків суду щодо порушення умов договору та неналежного виконання доручення щодо списання грошових коштів на рахунок, вказаний позивачем.

Також не звільняє від відповідальності і та обставина, що позивач згодом відмовився від здійснення переказу, тому що підставою відмови стало саме неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків. Адже за ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції ухвалив відповідне закону рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: