Справа № 214/7406/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря судового засідання Соколовської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при заочному розгляді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом 19.12.2016, уточнивши предявлені вимоги 23.03.2017, просила суд: стягнути з ТОВ «Екосистема» на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2016 по 12.02.2017 в розмірі 29439 грн. 63 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування заявлених уточнених позовних вимог позивач вказує, що з 15.05.2015 працювала у ТОВ «Екосистема» на посаді менеджера з адміністративної діяльності. 30.06.2016 звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, однак при звільненні їй не було виплачено заробітну плату за квітень-червень 2016 року у сумі 11062 грн. 50 коп. Однак, вже після звернення позивача до суду, відповідач 13.02.2017 сплатив їй всю суму заборгованості по невиплаченій заробітній платі. При цьому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку сплачено не було. Тому вважає, що загальний розмір виплати середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 01.07.2016 по 12.02.2017 складає 227 календарних днів, що становить 29439 грн. 63 коп. Крім того, неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка проявляється в моральних стражданнях, через порушення звичайних умов життя, нормальних життєвих звязків, вона була позбавлена засобів до існування, змушена була займати гроші у сторонніх людей, не змогла поздоровити доньку з днем народження, внаслідок чого порушився сон, апетит, погіршився стан здоровя. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

Позивач до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, свої уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи її було судом повідомлено належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду наявна в матеріалах справи. Про причину своєї неявки остання суд не сповістила.

Слід зауважити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, вказує, що відповідач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належним йому правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Статтями 27,31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них обов'язки. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Таким чином, керуючись ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача за відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення.

Суд, вислухавши сторони в попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали цієї цивільної справи, вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволенні частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15.05.2015 по 30.06.2016 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Екосистема», що підтверджується копією її трудової книжки серії АТ-VII №0223654 (а.с. 6-15).

30.06.2016 звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №66-к, що підтверджується копією трудової книжки(а.с.15).

При звільненні відповідач не здійснив повний розрахунок по заробітній платі з позивачем. Після звернення позивача до суду, відповідач частинами виплачував заборгованість, та остаточно здійснив повний розрахунок по заробітній платі з позивачем 13.02.2017, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 19, 50).

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені вст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі за текстом Порядок).

Як слідує з п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п.п.3 п.3 Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 3 «Про практику застосування судами про оплату праці», при визначенні сум, що підлягають стягненню по оплаті праці, у тому числі середньому заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Згідно з п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З довідки про доходи вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували звільненню, тобто квітень 2016 року складає 2605 грн., за травень 2016 року складає 2193 грн. 60 коп.(2493 грн. 43 коп. 299 грн. 83 коп. відпустка) (а.с. 18), а всього 2605 грн.+2193 грн. 60 коп. = 4798 грн. 68 коп.

Квітень 2016 року 21 робочий день та травень 2016 року - 16 робочих днів, а всього 37 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата позивача складає: 4798 грн. 68 коп./37=129 грн. 69 коп.

Суд при цьому здійснює розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 по 12.02.2017 за робочі дні, а не календарні як вказує позивач.

Середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу в межах заявленого позивачем періоду з 01.07.2016 по 12.02.2017, тобто за 157 робочих днів, становить з розрахунку: 129 грн. 69 коп. (середньоденна заробітна плата) * 157 робочих днів вимушеного прогулу = 20361 грн. 33 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 по 12.02.2017 в сумі 20361 грн. 33 коп., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягненні на її користь середнього заробітку в межах суми платежів за один місяць.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, суд звертає увагу, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В роз'ясненнях, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності, таку моральну шкоду позивачу повинен відшкодувати власник або уповноважений ним орган, законні права якого порушено, згідно з правилами ст.237-1 КЗпП України.

Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково».

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступінь душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті, порушення звичного ритму життя, а саме: позивач з лютого 2016 року не отримувала зароблені нею грошові кошти, що змусило її брати взайми, що свідчить про наявність зміни звичного способу життя, зниження рівня життя, порушення звичайного укладу життя, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 500 грн. моральної шкоди, а в іншій частині відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 80, 88, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема»на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2016 по 12.02.2017, в розмірі 20361 грн. 33 коп. з утриманням з цієї суми податків та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема»на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду в розмірі 500 грн.,

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури переглядy заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.