Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення пені за невиконання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) про стягнення пені за невиконання договору, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_5 належним чином не виконує умов договору № 15 від 09 вересня 2013 року про надання послуг, укладеного між сторонами, відповідно до якого відповідач виготовляє, доставляє за місцем проживання позивача та облаштовує кухню «Drewpol», а позивач оплачує вартість продукції та виконані роботи в розмірі 34 000 грн.

На виконання договору він сплатив передоплату в розмірі 17 000 грн, а ФОП ОСОБА_5зобов'язалася до 15листопада 2013 року виготовити та встановити зазначену кухню за місцем проживання позивача.

Однак кухню частково було встановлено тільки 15 грудня 2013 року, а верхній карніз встановлено на початку березня 2014 року.

В рахунок виконання договору позивач сплатив відповідачу 10жовтня 2013 року - 800 доларів США, 08 грудня 2013 року - 3 000 грн та 15 грудня 2013 року - 2870 грн, а всього 29 262 грн. На неодноразові його звернення щодо порушення строків поставки кухні ФОП ОСОБА_5 не реагувала.

В зв'язку з викладеним просивстягнути з відповідача на його користь 106 080 грн пені за несвоєчасне виконання умов зазначеного договору за період з 16 листопада 2013 року по 25 лютого 2014 року відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6 800 грн пені за невиконання умов договору № 15 від 09 вересня 2013 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року змінено, зменшено суму пені, що підлягає стягненню за невиконання зобов'язань за договором № 15 від 09 вересня 2013 року до 51 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 09 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір № 15 про надання послуг, відповідно до якого відповідач виготовляє, доставляє за місцем проживання позивача та облаштовує кухню «Drewpol», а позивач оплачує вартість продукції та виконані роботи в розмірі 34 000 грн.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.3 позивач повинен внести передоплату 17 000 грнта в день отримання товару здійснити остаточний розрахунок, сплативши ще 17 000 грн.

На виконання договору, а саме в день його укладення ОСОБА_4 було внесено передоплату.

За умовами п. 3.1 договору продавець зобов'язується передати товар покупцю протягом 70 днів з моменту внесення суми передоплати, а саме: до 15 листопада 2013 року.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що покупець зобов'язується прийняти товар та зробити остаточний розрахунок у термін оговорений в договорі.

Пунктом 5.3 встановлено - при постачанні товару продавцем у термін, що перевищує оговорений у п. 3.1 договору, і за умови виконання покупцем зобов'язань за п. 3.2, продавець виплачує штрафні санкції в розмірі 0,01% від суми передоплати за кожний день прострочення, але не більше 20% від суми даного договору.

ФОП ОСОБА_5 були порушеністроки передачі товару (кухні) та установки за місцем проживання позивача на 30 календарних днів, замість 15 листопада 2013 року, кухня була змонтована (без частки карнизу) 15 грудня 2013 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що ФОП ОСОБА_5 були порушені умови договору, кухня позивачу не було доставлена та встановлена в зазначений в договорі строк, в зв'язку з чим на користь ОСОБА_4 була стягнута пеня в розмірі 6 800 грн.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши, обставини справи, обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції шляхом зменшення розміру пені, оскільки в п. 5.3 зазначеного договору вказано, що при постачанні товару продавцем у термін, що перевищує оговорений строк та за умови виконання покупцем зобов'язань передбачених договором, продавець виплачує штрафні санкції в розмірі 0,01% від суми передоплати за кожний день прострочення, але не більше 20% від суми даного договору, тобто пеня за 30 днів прострочення виконання договору складає 51 грн (17 000 х 0,01 : 100 = 1,70 грн за 1 день, 1,70 грн х 30 днів = 51 грн), що не перевищує 20% від суми укладеного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2016 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року в його незміненій частині рішенням апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова