У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 04 жовтня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоКоротуна В.М., суддів: за участю прокурора Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Опанасенко Т.В.,Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_7, Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі Київської області про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Київської області від 03 травня 2017 року, в с т а н о в и л а: У червні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що Кагарлицькою місцевою прокуратурою встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення ОСОБА_7 земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Кагарлицького району Київської області. Вказував, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 17 жовтня 2013 року № КИ/:03:306/00007497 відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої на території Кагарлицької міської ради Київської області, орієнтовним розміром 23,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 22 січня 2014 року № КИ/:03:306/00012483 та № КИ/:03:305/00012482 затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та надано в оренду земельні ділянки площею 19,5581 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 3,4419 га (кадастровий номер НОМЕР_2) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Кагарлицької міської ради Київської області. На підставі вказаних наказів 03 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_7 укладено договори оренди вказаних земельних ділянок, які 16 та 17 квітня 2014 року зареєстровані державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Крім того, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 31 жовтня 2013 року № КИ/:03:341/00008146 відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Кагарлицької міської ради Київської області, орієнтовним розміром 29,3630 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 11 листопада 2014 року № КИ/:03:341/00008687 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та надано в оренду земельну ділянку площею 29,3630 га (кадастровий номер НОМЕР_3) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, розташовану на території Кагарлицької міської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу 21 січня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, який 10 лютого 2014 року зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. Поряд з цим, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 17 жовтня 2013 року № КИ/:02:307/00007490 та № КИ/:02:307/00007498 відповідачу надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, розташованих на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області, орієнтовним розміром 3,2000 га та 31,8000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 22 січня 2014 року № КИ/:24:307/00012481 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_10 та надано в оренду земельну ділянку площею 32,8395 га (кадастровий номер НОМЕР_4) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу 03 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та ОСОБА_7 укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровим номером НОМЕР_4), який 16 квітня 2014 року зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Крім того, наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 17 жовтня 2013 року № КИ/:02:309/00007500 відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташовану на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, орієнтовним розміром 30,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту), із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 22 січня 2014 року № КИ/:02:309/00012484 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства та надано в оренду земельну ділянку площею 30,000 га (кадастровий номер НОМЕР_5) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташовану на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району. На підставі вказаного наказу 03 квітня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Київській області та відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який 16 квітня 2014 року зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Посилаючись на порушення порядку відведення земельних ділянок, передбаченого Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство», позивач остаточно просив суд: - визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 17 жовтня 2013 року № № КИ/:03:306/00007497, КИ/:02:307/00007490, КИ/:02:307/00007498, КИ/:02:309/00007500; від 31 жовтня 2013 року № КИ/:03:341/00008146; від 22 січня 2014 року № № КИ/:03:306/00012483, КИ/:03:305/00012482, КИ/:24:307/00012481, КИ/:02:309/00012484; від 11 листопада 2014 року № КИ/:03:341/00008687; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені на підставі вказаних наказів, а також договори суборенди землі, укладені між ОСОБА_7 та фермерським господарством «ТЕАМ» (далі - ФГ «ТЕАМ») від 21 червня 2014 року та від 03 липня 2014 року, зареєстровані 16 липня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 травня 2017 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 січня 2017 року - скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов задоволено. Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 17.10.2013 року №№ КИ/:03:306/00007497, КИ/:02:307/00007490, КИ/:02:307/00007498, КИ/:02:309/00007500 про надання дозволу ОСОБА_7 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 23,0000 га, з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 3,2000 га та 31,8000 га, з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 30,0000 га, з цільовим призначенням, - для ведення фермерського господарства, від 31.10.13 року № КИ/:03:341/00008146 на території Кагарлицької міської ради Київської області орієнтовним розміром 29,3630 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Київській області від 22.01.2014 року №№ КИ/:03:306/00012483, КИ/:03:305/00012482, КИ/:24:307/00012481, КИ/:02:309/00012484 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_7 та надання в оренду земельних ділянок площею 19,5581 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та 3,4419 га (кадастровий номер НОМЕР_2) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташованих на території Кагарлицької міської ради Київської області, земельної ділянки площею 32,8395 га (кадастровий номер НОМЕР_4) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташованої на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району, земельної ділянки площею 30,000 га (кадастровий номер НОМЕР_5) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 21 рік, розташованої на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району; від 11.11.2014 року № КИ/:03:341/00008687 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_7 та надання в оренду земельної ділянки площею 29,3630 га (кадастровий номер НОМЕР_3) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, розташовану на території Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені між Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі та ОСОБА_7 від 03.04.14 року, які зареєстровані 10.04.14 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. за номером 10793121, 16.04.14 року за номерами 12495772, 12495991, 12496015 та 17.04.2014 року за номером 12496058. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_7 на користь Кагарлицької місцевої прокуратури судовий збір по 3 651,70 гривень з кожного. У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заступник прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури не є належним позивачем у справі, яким, на думку суду, має бути Держсільгоспінспекція у Київській області. Крім того, вважав необґрунтованими вимогами щодо порушення інтересів держави у зв'язку з видачею ГУ Держземагентства у Київської області оспорюваних наказів, які прийняті в межах наданих повноважень з дотриманням порядку їх прийняття, оскільки спірні земельні ділянки залишаються в державній власності, а відповідачу передані лише у строкове платне користування на підставі укладених договорів оренди з належним обґрунтуванням необхідності одержання землі в оренду. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що відповідач отримав в оренду спірні земельні ділянки без мети здійснення фермерського господарства, а з метою передачі їх у користування (суборенду) іншим особам, зокрема ФГ «ТЕАМ», та врахувавши, що на час їх передачі відповідачем створене інше фермерське господарство, вважав, що отримання земельних ділянок здійснено в порушення вимог ст. ст. 124, 134 ЗК України, ст. ст. 1, 7 Закону України «Про фермерське господарство», а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Проте з висновками апеляційного суду в повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає. Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим ч. 3 ст. 152 ЗК України. За положеннями ч. 1 ст.203, ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Відносини, пов'язані з орендою землі для ведення фермерського господарства, регулюються відповідними нормами ЦК України, ЗК України, Законами України «Про фермерське господарство», «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ст. ст.22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Частинами 2 та 3 ст.134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Отже, ст. 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України,Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (ст.2). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним. Так, згідно з абзацом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 ч. 1 ст. 7 Закону). Частинами 2 та 4 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Отже, спеціальний Закон визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених ст. 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства слід зазначитине лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону). Крім того, Закон передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вимоги про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови. Таким чином, що при вирішенні позовних вимог щодо законності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений ст. 7 Закону як спеціального щодо до ст. 123 ЗК України. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розглядспору - суд) повинен дати оцінку зазначеним у заяві обставинам і фактам, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Відповідно до пунктів 7, 8 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Звертаючись до суду з даним позовом, Кагарлицька місцева прокуратура зазначала, що передача земельних ділянок в оренду відповідачу відбулася з порушенням вимог закону. Зокрема у поданих клопотаннях ОСОБА_7 не обґрунтував розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання великих площ земельних ділянок, не зазначив при цьому перспективи діяльності фермерського господарства та не надав підтвердження наявності у нього техніки, необхідної для обробітку такої площі землі. Крім того, послався на укладення відповідачем договорів суборенди з фермерським господарством «ТЕАМ», членом якого він був на момент відведення спірних земельних ділянок, а керівником - ОСОБА_11 На думку прокурора, звертаючись із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, відповідач мав на меті отримати земельні ділянки в оренду без проведення земельних торгів, всупереч ст. 124 ЗК України, а отримання відповідачем значних площ земель для ведення фермерського господарства фактично спрямоване на збільшення земельного банку фермерського господарства «ТЕАМ», учасником якого він був. Дійшовши висновку, що Головним управлінням Держземагентства у Київській області не дотримано вимог Закону України «Про фермерське господарство», апеляційний суд залишив поза увагою, що ОСОБА_7 звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області із клопотаннями про розробку документації із землеустрою для відведення спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства із зазначенням їх розміру, до якого додав довідки про кількісні характеристики, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем), характеристики грунтового покриву відповідно до картографічних матеріалів з проекту формувань території та встановлення меж розробленого, висновки державної експертизи землевпорядної документації на кожну із земельних ділянок. Крім того, судом не враховано, що Закон України «Про фермерське господарство»не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок, а також вимоги щодо наявності сільськогосподарської техніки при вирішенні питання про надання (передачу) земельних ділянок. Вважаючи, що отримання спірних ділянок відповідачем здійснено без мети створення фермерського господарства, апеляційний суд залишив поза увагою, що відповідно до ст. 8 Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації, у зв'язку з чим не перевірив чи встановлено законом строк реєстрації фермерського господарства після отримання земельних ділянок для таких цілей і що на час розгляду справи відповідачем створено фермерське господарство, здійснено його державну реєстрацію з внесенням до статутного фонду нерухомого майна. Крім того, поза увагою апеляційного суду залишися той факт, що відповідач звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області з клопотанням про розробку документації із землеустрою для відведення спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства як фізична особа, а тому не з'ясував (не перевірив) необхідності дотримання вимоги щодо проведення земельних торгів відповідно до ст. 124 ЗК України, якою передбачено передача земельної ділянки на конкурентних засадах юридичній особі. Без з'ясування вказаних обставин висновок апеляційного суду про недотримання Головним управлінням Держземагентства у Київській області вимог Закону України «Про фермерське господарство» при прийнятті наказів про надання дозволу на розробку проектів і передачі спірних земельних ділянок в оренду і, як наслідок, визнання їх недійсними і скасування, а також визнання недійсними договорів оренди, є передчасним. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 03 травня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.М. Коротун Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович