Справа № 438/909/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/3790/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цап П.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини на час навчання, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден.код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10 відсотків від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи із 01 вересня 2016 року до закінчення навчання або досягнення сином двадцятитрьохрічного віку та аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 20 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден.код НОМЕР_1 в дохід держави 640 гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не врахованого того, що з нього уже стягуються аліменти в розмірі 40 % від усіх видів заробітку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_8, таким чином він не має змоги сплачувати аліменти позивачу в розмірі 30 % від усіх доходів, оскільки в сукупності це буде 70% від його заробітної плати, тоді як максимальний розмір аліментів немає перевищувати 50 % заробітної плати. Крім того, зазначає, що суд не врахував при призначенні суми аліментів, що у ОСОБА_6 та повнолітнього ОСОБА_5 окрім батька є ще мати, яка є працездатною та може влаштуватись на роботу, щоб допомагати батькові матеріально утримувати спільних дітей. Однак позивач обрала тактику «сидіння дома» та вимагання максимуму аліментів. Викликає незгоду, те що рішенням суду на неповнолітнього ОСОБА_6 призначено аліменти у розмірі 20% від доходу, тоді, як на неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_5 сплачуються аліменти у розмірі по 15%. Оскільки жоден з дітей не є гіршим чи кращим, то відповідач погоджується сплачувати на ОСОБА_6 таке ж утримання у розмірі 15% від доходу. Відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 15% від усіх видів заробітку, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення позивачки ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 та повнолітнього ОСОБА_5, що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 (а.с.3 справа №438/909/16-ц).

ОСОБА_5 навчається на другому курсі Дрогобицького державного педагогічного університету ім. Івана Франка IV рівня акредитації на факультеті інституту фізики, математики, економіки та інноваційних технологій денної безоплатної форми навчання, що стверджено довідкою від 29.08.2016 року за №308 (а.с.4 справа №438/948/16-ц).

Як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_5, виданої Дрогобицьким ДПУ ім. Івана Франка №1048 від 29.08.2017 року в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року загальна сума доходу, за винятком аліментів становить 0,00 грн., та в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року сума доходів ОСОБА_5 становить 0,00 грн. Стипендія не призначена, що також підтверджується довідкою, виданою Дрогобицьким ДПУ ім. Івана Франка №1101 від 07.09.2017 року

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 05.03.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 45% частки усього заробітку ОСОБА_3 щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08.02.2013 року і до повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

У зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, досягнув повноліття, Центральним відділом виконавчої служби м. Вінниця припинено стягнення аліментів й на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4

Як встановлено судом, після припинення стягнення з ОСОБА_3 аліментів останній добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на час навчання.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (або) і інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Крім цього, ст.ст.199, 200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно з роз'ясненнями п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на даний час сини проживають з матір`ю позивачем ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року у справі № 127/20427/16-ц позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 15% від усіх видів заробітку, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 15% від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2016 року до досягнення старшою дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліменти на її утримання в розмірі 10% від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.

З відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 40% від усіх видів заробітку, що підтверджується світлокопіями постанов про відкриття виконавчих проваджень від 2/8.11.2016 року №52994057 і №52994099, та постанов про стягнення із заробітної плати від боржника від 28.11.2016 року №52994057 і №52994099, винесених старшим державним виконавцем Староміського відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця Варгас А.Є.

Доводи апеляційної скарги про те, що з відповідача уже стягуються аліменти в розмірі 40% від усієї заробітної плати, а загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику є безпідставними зважаючи на наступне.

Згідно ч.3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до якої: «Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року N 606-ХІV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.».

Закон України від 21.04.1999 року N 606-ХІV (606-14 ) "Про виконавче провадження" втратив чинність 05.10.2016 року у зв'язку із набранням чинності новим Законом України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII (1404-19 ) від 02.06.2016 року.

Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_3, виданої Головним управлінням ДСНС України у Вінницькій області за №01-7569/15 від 20.09.2017 року загальна сума доходу за період з січня 2017 року по вересень 2017 року становить 85 455 грн., а без врахування аліментів 47 157 грн. 06 коп.

Відтак, суд першої інстанції вірно враховуючи матеріальне становище позивача, яка не працює та перебуває на обліку в Центрі зайнятості м. Борислава, те, що старший син ОСОБА_5, навчається на денній формі навчання в Дрогобицькому державному педагогічному університеті, стипендії чи будь-яких інших доходів не отримує, молодший син ОСОБА_6 є неповнолітнім та фактично знаходиться на утриманні матері, а також те, що відповідач ОСОБА_3, як батько, повинен утримувати неповнолітнього ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття та ОСОБА_5 до досягнення ним 23-х років або до закінчення ним навчання, оскільки останній продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідачем стягуються аліменти на двох інших дітей у розмірі 30%, та на користь ОСОБА_10 на її утримання в розмірі 10% до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно прийшов до вірного висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити у розмірі 10% щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до закінчення ним навчання або досягнення 23-х річного віку та 20% щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 що не перевищуватиме встановленого законодавством 70% розміру відрахувань за кількома виконавчими документами із заробітної плати відповідача ОСОБА_3

На думку колегії суддів, такий розмір аліментів відповідає вимогам закону, інтересам як платника аліментів, так і його дітей, один з яких продовжує навчання, з урахуванням матеріального становища сторін, у разі зміни якого, сторони вправі вирішити питання щодо зміни визначеного судом розміру аліментів згідно з ч. 1 ст. 192 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 квітня 2017 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета