Справа № 364/4/17
Провадження № 2/364/73/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.

за участю:

представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 27.12.2016 р. № 7453-К-О),

Відповідача та її представника ОСОБА_2 (довіреність від 01.03.2017 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК)

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 03.01.2017 р. надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить стягнути на свою користь з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 10.10.2011 р. № б/н у розмірі 14 719 грн. 86 коп., яка складається з такого:

586,77 грн. заборгованість за кредитом;

10 002,70 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;

2 953,25 грн. заборгованість за пенею та комісією;

500,00 грн. штрафу (фіксована частина);

677,14 грн. штрафу (процентна складова).

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору від 10.10.2011 р. № б/н ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Проте Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач за станом на 31.10.2016 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 14 719 грн. 86 коп., що складається з наведених вище сум заборгованості за «тілом» кредиту, відсотками, пенею і штрафом.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 10.01.2017 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до слухання у попередньому судовому засіданні на 19.01.2017 р., відкладене через неявку представника Позивача на 07.02.2017 р. Ухвалою суду від 07.02.2017 р. призначено судовий розгляд на 01.03.2017 р. та визнано обовязковою явку представника Позивача для дачі особистих пояснень і надання оригіналів документів, які містяться в кредитній справі Відповідача, для дослідження в судовому засіданні. Ухвалою суду від 01.03.2017 р. відкладено розгляд справи на 21.03.2017 р., а також задоволено клопотання представника Відповідача і витребувано в Позивача повний витяг обігу коштів на рахунок за договором від 10.10.2011 р.№ б/н. Через невиконання вимог зазначеної ухвали та неявку представників сторін судові засідання відкладалися на 06.04.2017 р., 10.05.2017 р., 23.05.2017 р., також оголошувалися перерви до 19.05.2017 р., 02.06.2017 р.

У судових засіданнях 10.05.2017 р., 23.05.2017 р., 02.06.2017 р. представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Також Позивачем було надано суду для дослідження оригінали наявних у кредитній справі Відповідача документів і надано для долучення до матеріалів справи витяг з обігу коштів на відповідному рахунку.

Крім того, засобами електронного звязку до суду 15.05.2017 р. надійшли пояснення Позивача, згідно з якими ОСОБА_3 за кредитним договором від 10.10.2011 р. № б/н було отримано дві картки № 006458 та № 220201, остання з яких має термін дії до останнього дня жовтня 2017 року, тож строк позовної давності дотримано Позивачем при зверненні до суду. Також у письмових поясненнях зазначено, що Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту та не отримувала споживчого кредиту коштів, які надаються кредитодавцем (банком чи іншою фінансовою установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування під процент на умовах строковості та платності.

У додаткових письмових поясненнях Позивача, що надійшли до суду 23.05.2017 р. засобами електронного звязку, звернуто увагу на те, що Відповідач користувалася одержаною нею кредитною картою, зокрема, на поповнення рахунку мобільного телефону, та частково погашалася заборгованість. На підтвердження отримання ОСОБА_3 двох кредитних карток Позивачем надано суду копії фотокарток Відповідача з цими картками, зроблені у відділеннях банку під час отримання цих карток.

Відповідач та її представник у судових засіданнях заперечували проти задоволення позову у повному обсязі.

У поданих до суду 10.05.2017 р. письмових запереченнях представник Відповідача звернув увагу на те, що в долученій до матеріалів справи анкеті-заяві Відповідача не вказано жодних відомостей про те, якого роду картку було отримано ОСОБА_3, що нею не підписувалося жодних Правил і Умов, Тарифів, якими б визначався розмір відсотків, штрафів, пені, терміну дії договору, також зазначалося, що Відповідачем не отримувалося взагалі коштів за кредитним договором. Крім того, представником Відповідача вказано на строк позовної давності, який «сплив не пізніше 30 червня 2016 року» (а.с. 107, останній абзац).

У додаткових письмових поясненнях від 23.05.2017 р. Відповідач зазначила про неналежність і недопустимість доказів, доданих до позовної заяви, вказавши на відсутності підтверджень отримання нею картки «Універсальна» та невідповідності дати отримання кредиту 10.10.2011 р. і датою встановлення кредитного ліміту 02.04.2012 р.

Разом з тим, Відповідач у судовому засіданні 23.05.2017 р. надала пояснення, згідно з якими вона, дійсно, отримала кредитну карту «Універсальна» у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» одночасно з отриманням стипендіальної дебиторської карти, згодом, орієнтовно, наприкінці 2011 року кредитна карта була втрачена (неповернута банкоматом), тому нею було отримано ще одну карту «Універсальна». Потім, коли саме Відповідач не памятає, кредитну карту в неї вкрали разом із гаманцем, але вона не подавала про це заяви до правоохоронних органів, а так само не вчинила дій щодо блокування та/або закриття кредитного банківського рахунку.

Заслухавши пояснення представника Позивача, Відповідача та її представника, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, письмові пояснення і заперечення сторін, інші матеріали справи, в тому числі надані в судових засіданнях, оцінивши наявні в справі

письмові докази, а також оригінали документів кредитної справи Відповідача, надані суду представником Позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд вирішує дану цивільну справу, виходячи з такого.

Відповідно до положень статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 10.10.2011 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», та отримав, зокрема, платіжну карту «Кредитка «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом на суму 300 грн, збільшеним 02.04.2012 р. до 600 грн. Відповідач своїм підписом у названій анкеті-заяві засвідчив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між ним і банком та що він зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 6).

За пунктом 2.1.1.5.5 згаданих «Умов та Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг».

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи та пояснень представника Позивача і самої Відповідачки, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання умов укладеного з нею договору свої зобовязання виконав у повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 300 грн., а з 02.04.2012 р. збільшивши кредитний ліміт до 600 грн. При цьому в день укладання договору 10.10.2011 р. Відповідач отримала кредитну картку № 006458, а через вказані Відповідачем в судовому засіданні обставини втрати нею карти вона отримала нову картку за № 220201, остання з яких має термін дії до останнього дня жовтня 2017 року, що стверджено представником Позивача та матеріалами справи. Кредитний рахунок за названими картками активований 02.04.2012 р., витрата коштів здійснювалася для розрахунків за продукти, зокрема, у магазинах «Fozzy», «Фора», зняття готівкових коштів через банкомати, поповнення рахунку мобільного телефону тощо.

Проте Відповідач не виконує взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. У звязку з цим за станом на 31.10.2016 р. у Відповідача виникла перед Позивачем заборгованість на загальну суму 14 719,86 грн., що складається із:

586,77 грн. заборгованості за кредитом;

10 002,70 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом;

2 953,25 грн. заборгованості за пенею та комісією;

500,00 грн. штрафу (фіксована частина);

677,14 грн. штрафу (процентна складова).

Встановлені судом обставини підтверджуються: копією згаданої анкети-заяви (а.с. 6); оригіналом цієї анкети-заяви, наданим суду представником Позивача для дослідження в судовому засіданні; Розрахунком заборгованості за договором від 10.10.2011 року № б/н, укладеного між «Приватбанком» та клієнтом ОСОБА_3, станом на 31.10.2016 р. (а.с. 4, 5); копією «Умов і Правил надання банківських послуг» (а.с. 9-32); виписками по рахунку ОСОБА_3 за картками № 006458 та № 220201 (а.с. 77, 86-93, 159-162); довідкою Позивача про кількість кредитних карток у Відповідача, їх номери та строк дії (а.с. 146); довідкою Позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_3 (а.с. 158); фотокартками Відповідача з кредитними картками у день їх отримання (а.с. 165, 178).

Суд не бере до уваги показання Відповідача та її представника у повному обсязі через їх суперечливість, а саме: від повного заперечення самого факту отримання кредитних коштів до надання правової оцінки укладеному кредитному договору як споживчому кредиту, а так само зазначення про необхідність застосування строків позовної давності, що можливо тільки за умови визнання Відповідачем отримання кредитних коштів, що нею та її представником заперечувалося.

Стосовно втрати Відповідачем кредитної картки або її крадіжки та ймовірного її використання іншими невідомими особами, то такі показання не були підтверджені жодними доказами, до того ж самою ОСОБА_3 надано в суді показання про, що нею не було вжито жодних заходів щодо звернення її до правоохоронних органів та/або до працівників ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» для забезпечення блокування використання картки.

Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Відповідно до визначень частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті 615 ЦК України).

Разом з тим, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом було установлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника, в якій вказано, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між Відповідачем і банком та що Відповідач зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 6).

Проте, як убачається з матеріалів справи, самі Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 7) не містять підпису Відповідача. При цьому Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі Відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, чи брав на себе зобовязання Відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом України у його постанові від 22.03.2017 р. у справі № 6-2320цс16 (цивільні справа № 521/8743/14-ц), в якій Верховний Суд України через відсутність підпису відповідача (позичальника) на Умовах кредитування зробив висновок про обґрунтованість висновків судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом і комісії, але про помилковість стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених непідписаними ним Умовами.

Зважаючи на викладене та наведену позицію Верховного Суду України, яка є обовязковою для врахування іншими судами (стаття 3607 ЦПК України), суд вважає, що в частині стягнення з Відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 953,25 грн., а також штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 677,14 грн. (процентна складова) позов задоволенню не підлягає.

Стосовно заперечень представника Відповідача про необхідність кваліфікації укладеного між сторонами договору як споживчого кредиту, то за визначенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до договору про надання споживчого кредиту кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Тобто, споживчий кредит має певне цільове призначення.

Проте, як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, Відповідач шляхом підписання відповідної анкети-заяви (а.с. 6) отримала не споживчий кредит, а приєдналася до Умов і Правил надання банківських послуг, отримавши платіжну (розрахункову) картку із встановленим кредитним лімітом на відповідну суму, що не має цільового призначення і могла використовуватися Відповідачем на власний розсуд у межах встановленого ліміту коштів.

Зауваження представника Відповідача, викладене у письмових запереченнях, щодо спливу строку позовної давності «не пізніше 30 червня 2016 року» (а.с. 107, останній абзац), на думку суду, не підлягає врахуванню через відсутність конкретного розрахунку строків погашення заборгованості і застосування позовної давності, а також з огляду на те, що строк дії кредитної картки ще не закінчився, оскільки вона діє до жовтня 2017 року.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказаний на її лицевій стороні карти, і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, в постанові Суду від 24.09.2014 р. у цивільній справі № 6-103цс14 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Зважаючи на усе викладене та враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 10.10.2011 р. № б/н, не виконав взяті на себе зобовязання, а тому вимоги Позивача ґрунтуються на законі та умовах договору. Відтак, позовна заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, але частково, оскільки Позивачем не доведено, на яких Умовах надавалися кредитні кошти. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення неустойки (пеня і штрафи).

Крім того, на підставі частини першої статті 88 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача 1 378,00 грн. судових витрат (сплачений судовий збір).

Керуючись статтями 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 598, 610, 611, 612, 615, 624, 626, 629, 631, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 57, 60, 131, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 291, 292, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.10.2011 р. у розмірі 10 589 (десять тисяч пятсот вісімдесят девять) грн. 47 (сорок сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (р/р 3111, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено 08.06.2017 р.

Суддя Л.А. Макаренко