Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1884/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Кіселик С.А.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Громадської організації «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Громадської організації «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

Зазначав, що 03 квітня 2016 року йому стало відомо, що на сторінці інтернет-видання «Світловодськ в Україні портал громади м. Світловодськ» розміщена стаття «И опять о Московской горе» за підписом автора ОСОБА_4, в якій було зазначено наступне: «Сегодня разговаривали с охранниками баз. Как вы понимаете народ всезнающий и всевидящий. От услышанного сердце обливается кровью. На Московской горе ОСОБА_2 - арендатор полей и как оказалось любитель охоты, выбил практически всех косуль. ВСЕХ… Оптика, глушители … вседозволенность … покровительство …Я не могу ничего доказать, я не ловила его за руку. Да и мужики по всей вероятности будут помалкивать… Я даже не знаю куда обращаться. Я уже писала о том, что расчищая свои поля, он все деревья просто трактором стянул к лесу. Сейчас они хорошо подсохли. Для пожара достаточно слабого огонька. Теперь еще и косули. Все это происходит с молчаливого согласия нашего общества …Просто хочется выть от бессилия… После такого арендатора на Московской горе останется пустыня».

Така ж сама стаття була розміщена на сторінці профіля користувача ОСОБА_4 у соціальній інтернет-мережі «Facebook». Жодний доказів на підтвердження вказаних фактів відносно нього надано не було. Вважаючи вказану статтю наклепом він звернувся до правоохоронних органів з метою встановлення особи, що вчинила та поширила в мережі інтернет зазначену інформацію. За результатом розгляду його заяви було встановлено, що автором даної статті є ОСОБА_3, яка у своїх поясненнях, наданих працівникам поліції, визнала що є автором статті і під псевдонімом «Ирида Дубовик» розмістила її в інтернет-виданні та на власній сторінці у соціальній мережі. Також пояснила, що отримала вказану інформацію від особи, прізвище якої назвати не може.

Оскільки він є депутатом Світловодської районної ради, керівником декількох приватних підприємств, відомою особою, законослухняним громадянином і має сталу добру репутацію, протиправні дії відповідачки завдали йому моральної шкоди. Він був вимушений виправдовуватись перед знайомими, мешканцями міста, виборцями та доводити їм, що не займається браконьєрством, не руйнує природне середовище. Його було принижено, як керівника підприємства в очах підлеглих, колег. Це призвело до погіршення його психоемоційного стану, погіршення сну, появи нервової напруженості, дратівливості, що негативно відобразилось на відносинах, як у сім?ї, так і на роботі.

Просив визнати недостовірною інформацію, поширену стосовно нього ОСОБА_3 під псевдонімом «Ирида Дубовик» через інтернет-видання «Світловодськ в Україні - портал громади м. Світловодськ» в статті під назвою «И опять о Московской горе», зобов?язати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, яким ця інформація була поширена, стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та судові витрати.

В ході судового розгляду позовні вимоги уточнив, просив визнати недостовірною інформацію, поширену стосовно нього ОСОБА_3 під псевдонімом «Ирида Дубовик» через інтернет-видання «Світловодськ в Україні - портал громади м. Світловодськ» в статті під назвою «И поять о Московской горе», зобов?язати ОСОБА_3 та Громадську організацію «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА» спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, яким ця інформація була поширена, стягнути з ОСОБА_3 та Громадської організації «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА» солідарно моральну шкоду в сумі 30000 грн. та судові витрати.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки позов подано не до тих осіб, які можуть бути відповідачами у цих правовідносинах.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що під час розгляду справи ОСОБА_3 в поданих до суду запереченнях не спростовувала факти того, що «Ирида Дубовик» є її псевдонімом і що за даним псевдонімом вона є автором статті, а також факт розповсюдження статті через соціальну інтернет-мережу «Faceboоk» та інтернет видання «Світловодськ в Україні портал громади м. Світловодськ» шляхом публічної публікації на власних сторінках інтернет користувача. Натомість вона посилалась, що статтю написала, як журналіст за завданням громадської організації «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА». Також зазначила, що викладені в статті факти вважає власним оціночним судженням. Суд помилково дійшов висновку, що вказана інформація є анонімною та відсутні дані про особу, яка розмістила недостовірну інформацію.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представники відповідачів просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним, обґрунтованим і справедливим, відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що авторство статті є анонімним і оскільки публікація була поширена в мережі Інтернет, то належними відповідачами є власники веб-сайтів, на яких була розміщена інформація, однак погодитися з таким висновком суду не можна.

Дійсно, у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 своє авторство не оспорювала, що підтверджується її письмовими запереченнями на позов (т.1 а.с.58-67), особистими поясненнями під час розгляду справи в суді першої інстанції (т.1 а.с.113), редакційним посвідченням №2016-00060 (т.1 а.с.70).

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Також обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що оспорювана інформація була розміщена на власному профілі у соціальній інтернет-мережі «Faceboоk» і за таких обставин не потребує залучення до участі у справі власника цього веб-сайта.

Щодо суті позовних вимог, то колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Крім того, позивач є депутатом Світловодської районної ради і саме з депутатським зверненням звертався із заявою до поліції, що оспорювана ним інформація є наклепом та просив притягнути до відповідальності винних осіб (т.1 а.с.68), за наслідками перевірки органи поліції зробили висновок про відсутність ознак вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.с.11, 12).

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_5 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_6 Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Даючи згоду на обрання чи призначення на публічну посаду, особа повинна усвідомлювати, що в силу необхідності дотримання принципів публічності, відкритості та підзвітності влади, що закріплені в статтях 3, 6, 19, 57 Конституції України, її посадова і професійна діяльність буде знаходитися під пильним наглядом суспільства. Межі оцінки і критики вчинків, висловлювань чи бездіяльності публічної особи є значно ширшими, ніж такі межі в оцінці звичайної людини.

Аналіз змісту оспорюваної публікації (т.1 а.с.7) свідчить про відсутність твердження про факти (час, спосіб, кількість тощо) і вказує на те, що по суті вона є оціночним судженням автора, висновком щодо дій позивача, як орендаря, і методів його господарювання на землі, які на її думку можуть призвести до того, що на Московській горі залишиться пустеля. Оцінити правдивість чи правильність такого висновку неможливо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що фраза щодо вибиття косуль в контексті публікації взагалі є припущенням, оскільки автор саме з приводу цього зазначає, що не може це довести, «я не ловила его за руку», а особи, які їй це повідомили «по всей вероятности будут помалкивать».

Доводи позивача, що автор статті звинуватила його в браконьєрстві не підтверджуються самим змістом публікації і не є реченнями зі статті, а є трактуванням змісту статті з точки зору позивача.

Також матеріалами справи підтверджується, що в день публікації оспорюваної інформації позивач дав відповідь та спростував поширену інформацію, назвавши її чорним піаром (т.1 а.с.8,72-73,74).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2017 року.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Громадської організації «Дніпропетровська обласна організація «Громадська мережа «ОПОРА» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_7