Номер провадження 22-ц/788/1327/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

17 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк») звернулось до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 14 лютого 2006 року між ПАТ та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 61 349 грн. 93 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії, терміном до 13 лютого 2013 року. Оскільки відповідачем не було виконано належним чином взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість станом на 10.11.2016 року у розмірі 363 918,95 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не враховано положення ст.ст. 549, 559, 1048 ЦК України, щодо порядку нарахування відсотків за користування кредитом та пені, які нараховуються до тих пір поки зобов'язання не буде виконано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача - адвоката Вороненька Р.В., який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення кредитної заборгованості пред'явлені до відповідача поза межами строків позовної давності, а доказів на підтвердження поважності причин їх пропуску суду не надано.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №SUH0AU00100073, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 61 349 грн. 93 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,23% в місяць на суму залишку заборгованості та комісії в розмірі 0,25% від суми виданого кредиту щомісячно, терміном до 13 лютого 2013 року (п. 1.1. договору) (а. с. 96-97).

Погашення заборгованості по даному договору здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник зобов'язаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 924,00 грн. для погашення заборгованості по даному договору, яка складається з заборгованості по кредиту, процентам, комісії.

Відповідно до п. 3.1 договору, за користування кредитом в період з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує проценти у розмірі зазначеному в п. 1.1 зазначеного договору.

Згідно п. 3.2 договору, відповідно до ст. 549 ЦК України у випадку порушення позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.3.1, 2.3.2, 3.3 даного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредиту у подвійному розмірі від вказаного в п.1.1 розраховані від суми залишку несплаченої заборгованості по кредиту. Розраховані згідно даного пункту договору проценти сплачуються позичальником окремо понад зазначеної в п. 1.1 суми щомісячного платежу по кредиту разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Відповідно до п. 3.4 договору, кінцеве погашення заборгованості по кредиту виконується не пізніше дати зазначеної в п. 1.1 договору. Сума кінцевого погашення заборгованості може не збігатися з сумою щомісячного платежу. При несплаті комісії, процентів, та/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони рахуються як простроченими.

Пунктом 4.1. кредитного договору визначено - у випадку порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. п. 2.2.2., 2.2.3. данного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день простроченного платежу.

Згідно п. п. 2.2.2., 2.2.3. кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом у відповідності до п.п. 1.1.; 3.1.; 3.2. данного Договору. Повну сплату процентів за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Сплатити Банку комісію відповідно до п. 1.1. і п. 3.11. данного Договору.

Відповідачем умови договору належним чином не виконуються, а тому станом на 10 листопада 2016 року, утворилась заборгованість в сумі 363 918 грн. 95 коп., з яких 32 181 грн. 99 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 116 079 грн. 20 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 242 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії, 211 415 грн. 76 коп. - загальна сума нарахованої пені, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 8-10).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 серпня 2013 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SUH0AU00100073 від 14 лютого 2006 року у розмірі 60528,93 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Chevrolet Aveo 1.5 I, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_3

Як повідомив представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначене рішення суду до цього часу не виконано.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до 13.02.2013 року, останній платіж за договором відповідачем здійснено 21.10.2009 року, позов про стягнення заборгованості за договором подано до суду 15.11.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, яку просить стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» комісія в сумі 4242 грн. нарахована відповідачу по 13.02.2013 року, проценти за користування кредитом також нараховані по 13.02.2013 року. З 13.02.2013 року відповідачу нараховані підвищені проценти відповідно до п. 3.2. кредитного договору. Проте за змістом цього пункту проценти за користування кредитом у подвійному розмірі від вказаного в п.1.1 нараховуються відповідно до ст. 549 ЦК України, тобто фактично є неустойкою за порушення зобов'язань по поверненню кредиту. На ці ж проценти, як пояснив представник ПАТ КБ «ПриватБанк» банком нарахована пеня, що фактично є подвійною відповідальністю.

Враховуючи, що кредит відповідач повинен повернути до 13.02.2013 року, комісія та проценти за користування кредитом, які просить стягнути банк, нараховані також по 13.02.2013 року, а підвищені проценти, які нараховані після 13.02.2013 року, за порушення зобов'язань по поверненню кредиту, фактично є неустойкою, відповідно до положень ст. 266, ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, що є підставою для відмови у позові.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -