Справа №577/4639/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Семенюк І. М.
Номер провадження 22-ц/788/1536/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

07 листопада 2016 року ПАТ «Альфа Банк» звернулось до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 лютого 2016 року ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 уклали угоду про надання особистого кредиту № 500990136, згідно з якою позивач надав останній кредит в сумі 26251,89 грн. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, в результаті чого станом на 12 жовтня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 26251,89 грн., за відсотками - 1584,56 грн. та комісії - 1217,33 грн.

У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, їй було нараховано неустойку, яка станом на 12 жовтня 2016 року склала 1400 грн.

Позивач просив стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № 500990136 в сумі 30453,78 грн., в тому числі: за кредитом - 26251,89 грн.; за відсотками - 1584,56 грн.; за комісією - 1217,33 грн.; штраф - 1400 грн. та стягнути судові витрати в сумі 1378 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2017 року відмовлено ПАТ «Альфа Банк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення 30453,78 грн. заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа Банк», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 30453,78 грн.

При цьому зазначає, що у ПАТ «Альфа Банк» відсутні документи про видачу готівкових коштів за кредитним договором № 500990136 від 25 лютого 2016 року тому, що умови договору не передбачають видачу кредиту через касу. Кошти були перераховані з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2. Банком надано копію кредитного досьє з усіма клопотаннями та заявами ОСОБА_3 про перерахунок грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Пономарьова І.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини передачі та видачі відповідачу грошових коштів за спірним кредитним договором, або перерахування їх за його розпорядженням на погашення іншого кредиту.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

З матеріалів справи убачається, що 25 лютого 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 500990136, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 26251,89 грн. Своїм підписом ОСОБА_3 підтвердила згоду на те, що підписана пропозиція про надання особистого кредиту № 500990136 та угода про надання особистого кредиту складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Договір діє з моменту підписання (а.с. 4-5).

З підписаної ОСОБА_3 25 лютого 2016 року анкети-заяви убачається, що сторони досягли всіх істотних умов договору, зокрема, визначили розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, узгодили графік повернення кредиту, передбачили відповідальність за порушення умов кредитного договору (а.с. 17).

ПАТ «Альфа-Банк» умови кредитного договору виконало та надало ОСОБА_3 кредит у розмірі 26251,89 грн.

ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує і станом на 12 жовтня 2016 року має заборгованість в сумі 30453,78 грн., в тому числі: за кредитом - 26251,89 грн.; за відсотками - 1584,56 грн.; за комісією - 1217,33 грн.; штраф - 1400 грн. (а.с. 20).

20 жовтня 2016 року на адресу ОСОБА_3 банком надіслана вимога про сплату заборгованості за кредитом в сумі 30453,78 грн. (а.с. 22).

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Відповідно до п. 1.19-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Як вбачається з пункту 5 оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500990136 від 25 лютого 2016 року, ОСОБА_3 просила надати кредит для власних (особистих) потреб шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок позичальника (а.с. 4).

Убачається, що кредит в сумі 26251,89 грн. був наданий ОСОБА_3 для погашення боргу за іншим кредитним договором № 500942273, укладеним між нею та ПАТ «Альфа-Банк» 23 травня 2014 року. Вказана обставина підтверджується клопотанням самої ОСОБА_3, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с. 59).

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не отримувала кредитні кошти в сумі 26251,89 грн. згідно з умовами кредитного договору, а банк не довів обставин підтвердження факту видачі вказаних кредитних коштів, є необґрунтованим, оскільки зарахування коштів у сумі 26251,89 грн., спрямованих на повернення заборгованості за угодою про надання кредиту було здійснено на рахунок № НОМЕР_1, а згодом переведено на інший рахунок, що підтверджується наданими банком доказами, а саме: копією оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту, згідно з пунктом 6 якої, для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за угодою надання кредиту запропоновано використовувати рахунок № НОМЕР_1, який був відкритий позичальнику в банку, та меморіальними ордерами № 17434 та № 17435 від 26 лютого 2016 року, відповідно до яких, сума коштів 26251,89 грн. була зарахована спочатку на рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1, а потім переведена на її ж рахунок № 2273, що відкритий за кредитним договором № 500942273 від 23 травня 2014 року (а.с. 4, 103-104).

Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що кредитні кошти в сумі 26251,89 грн., відповідно до умов кредитного договору, були переказані банком ОСОБА_3, яка з моменту їх зарахування на її банківський рахунок стала їх власником.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що ОСОБА_3 здійснювала погашення цього кредиту, а саме: 18 травня 2016 року сплатила 805 грн. на його погашення, 03 червня 2016 року - 200 грн. та 21 червня 2016 року - 200 грн. (а.с. 20), що є підтвердженням визнання нею боргу за договором від 25 лютого 2016 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову банку та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 30453 грн. 78 коп., в тому числі: за кредитом - 26251 грн. 89 коп.; за відсотками - 1584 грн. 56 коп.; за комісією - 1217 грн. 33 коп.; за штрафом - 1400 грн.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову та апеляційної скарги ПАТ «Альфа-Банк», з ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судового збору в сумі 1378 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та в розмірі 1515 грн. 80 коп. за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити.

Скасувати Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 липня 2017 року та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2016 року в розмірі 30453 грн. 78 коп., компенсацію судового збору в сумі 1378 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та в розмірі 1515 грн. 80 коп. за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -