АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 752/1669/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10198/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

26 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати, провадження у справі закрити, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він є батьком, а відповідач - матір`ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який страждає на дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез.

Дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Зазначив, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку із чим просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього ОСОБА_5, 1 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов`язано Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області виключити з актового запису про народження від 5 червня 2014 року ОСОБА_6 прізвище, ім`я та по-батькові - ОСОБА_6, змінивши на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і в графі «батько» замість ОСОБА_7 вказати ОСОБА_4. Зобов`язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_4 дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із змісту вказаного рішення вбачається, що малолітній ОСОБА_5 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Також з матеріалів справи вбачається, що дитина страждає на дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез, що підтверджується медичним висновком №157 від 12 жовтня 2015 року, наданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №2.

Відповідно до ст.180 СК України,батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з стану здоров`я дитини та матеріальне становище позивача.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з батьком а знаходиться на його утриманні, а відтак другий з батьків зобов'язаний надавати кошти на її утримання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом вже розглядався спір про стягнення аліментів, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо розгляду питання про стягнення аліментів в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Питання щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина у судовому порядку не розглядалось.

Доводи апеляційної скарги, що рішенням суду встановлено, що ОСОБА_8 не може вважатися матір'ю дитини ОСОБА_5, оскільки останній не походить від ОСОБА_3 так як вони спростовуються матеріалами справи.

Із заяви-зобов'язання подружжя на проведення запліднення інвітро і перенесення ембріона у порожнину матки від 7 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли на себе рівні права та обов'язки батьків по відношенню до майбутньої дитини, щодо її виховання і утримання.

Таким чином, ОСОБА_3 також зобов'язана піклуватися про утримання малолітнього сина.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходів її матері, батька і у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції у порушення вимог ст. 182 СК України не перевірив матеріальне становище платника аліментів.

При розгляді справи у апеляційному порядку було з`ясовано, що відповідач не працює, майна, яке б приносило прибуток не має, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що не можуть бути стягнуті аліменти у часті від доходу ОСОБА_3

Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач не працює і має мінливий, нерегулярний дохід, колегія суддів визначає розмір аліментів на утримання дитини із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та необхідність зміни рішення суду в частині способу стягнення аліментів.

Також судом не зазначено про допущення до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року змінити в частині способу стягнення аліментів та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді