Справа № 382/814/17 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/4987/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
атегорія 32 26.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного Управління Національної поліції Київської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 22.04.2015 року було порушено кримінальне провадження та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 185 КК України, в якому її було визнано потерпілою. Досудове розслідування здійснював слідчий Яготинського відділення поліції ОСОБА_3 ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_4, який не виконував належним чином свої обов»язки щодо розслідування кримінального правопорушення: не виїхав жодного разу на місце події, відмовився вживати заходів щодо розшуку викраденого майна та незаконно закрив кримінальне провадження без притягнення винуватців до відповідальності, а після скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового розслідування продовжив розслідування, навмисно затягуючи строки його проведення та не здійснюючи необхідних процесуальних дій, наслідком чого стало його відведення від участі у кримінальному провадженні.

Внаслідок бездіяльності слідчого Яготинського відділення поліції ОСОБА_3 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_4, як посадової особи органу досудового розслідування, яка служить суспільству та повинна забезпечувати охорону прав та свобод людини, протидіяти злочинності, ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях, душевних хвилюваннях, пов»язаних з бездіяльністю працівника правоохоронних органів, які порушили нормальні життєві зв»язки позивача через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми та у відчутті незахищеності з боку Держави. В подальшому душевні страждання стали настільки сильними, що це змусило ОСОБА_2 звернутися за допомогою до лікарів для відновлення стану здоров»я, і в період з 01.09.2015 року по 11.09.2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні лікарні з поліклінікою МВС України в Київській області.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з Державної казначейської служби України на свою користь завдану їй протиправною бездіяльністю посадової особи Яготинського відділення поліції ОСОБА_3 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2015 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №000198 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 17 квітня 2015 року близько 10 години невстановлена особа, перебуваючи на території подвіря будинку № 13 по провулку Лісовому в с. Капустинці Яготинського району Київської області, вчинила таємне викрадення майна, належного ОСОБА_2, а саме: рама (без мотора) до мотоцикла Ява-350 № 452461, з реєстраційним номером 04-15 КХВ з облицюванням та бачками; рама з облицюванням та бачками до мотоцикла Чезет-350 № НОМЕР_1; рама без облицювання до мотоцикла марки Иж-Ю-4к № 201729; мотоцикл марки Ява-350 без двигуна з колесами та облицюванням; рама без мотора з облицюванням до мотоцикла Ява-350 червоного кольору; рама до мотоцикла Чезет-350.

Також встановлено, що в рамках кримінального провадження проведені наступні слідчі дії:

- 24 квітня 2015 року оперативному підрозділу Яготинського РВ ГУМВС України в Київській області надано доручення на проведення слідчих дій та отримано відповідь;

- 24 квітня 2015 року направлено постанову про проведення слідчих дій на іншій території до Переяслав-Хмельницького РВ та отримано відповідь;

- 5 травня 2015 року допитано як свідка ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- 6 травня 2015 року допитано як свідка ОСОБА_7;

- 7 травня 2015 року допитано як свідка ОСОБА_8;

- 9 червня 2015 року відібрано заяву про визнання потерпілим та допитано як потерпілу ОСОБА_2;

- 24.04.2015 року надано доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій та отримано відповідь;

- 6 липня 2015 року проведено одночасний допит за участю ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10;

- 5 липня 2015 року допитано свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10;

- 20 липня 2015 року отримано заяву про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_10;

- 22 липня 2015 року допитано як свідка ОСОБА_12;

- 27 липня 2015 року до прокуратури Переяслав-Хмельницького району направлено матеріали щодо вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_10;

- 30 липня 2015 року проведено одночасний допит за участю свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5;

- 30 липня 2015 року допитано як свідка ОСОБА_6;

- 30 липня 2015 року проведено одночасний допит за участю свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10;

- 1 серпня 2015 року матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Яготинського району;

- 18 вересня 2015 року матеріали кримінального провадження надійшли до Яготинського РВ;

- на 30 вересня 2015 року для проведення слідчих дій викликані повістками ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8;

- 22 жовтня 2015 року допитаний свідок ОСОБА_8;

- 27 жовтня 2015 року проведено одночасний допит свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_5;

- 27 жовтня 2015 року допитано свідка ОСОБА_13;

- 23 жовтня 2015 року вручено памятку про процесуальні права та обовязки ОСОБА_10;

- 23 жовтня 2015 року проведено допит потерпілого ОСОБА_10;

- 29 січня 2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження;

- 26 квітня 2016 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано Яготинським районним судом Київської області;

- 28 липня 2016 року надано доручення оперативному підрозділу щодо встановлення місця перебування викраденого майна та свідків кримінального правопорушення;

- 15 листопада 2015 року винесена постанова про проведення слідчих дій на іншій території, а саме до ОСОБА_3;

- 16 грудня 2016 року проведено одночасний допит свідка ОСОБА_8, свідка ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_10;

- винесено постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи;

- 11 квітня 2017 року слідчим суддею Яготинського районного суду Київської області винесено ухвалу №382/326/16 про відсторонення слідчого Деканя А.О. від проведення досудового розслідування;

- 07 квітня 2017 року до Яготинського ВП надійшов лист Черкаського НДЕКЦ про неможливість проведення товарознавчої експертизи;

- 03 травня 2017 року т.в.о. заступника начальника СВ винесено постанову про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як на підставу своїх вимог, позивач ОСОБА_2 в позові посилалась на положення ст.1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (частина перша статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").

Частинами першою та другою статті 12 цього Закону передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у справі, яка переглядається, з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалою слідчого судді Яготинського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року однобічність, неповнота під час досудового слідства т.в.о. начальника слідчого відділення Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького РВ поліції головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 в частині невиконання своїх службових обов'язків, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Таким чином, особою, відповідальною перед позивачем за завдану їй моральну шкоду в разі доведеності цієї вимоги належними та допустимими доказами, є Державна казначейська служба України, а не Головне Управління Національної поліції в Київській області.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, позивачу, крім факту протиправності дій посадової особи, необхідно довести факт завдання їй моральної шкоди та факт наявності причинного зв»язку між протиправною бездіяльністю посадової особи та завданою моральною шкодою. Позивач повинен обґрунтувати, чим документально підтверджується факт заподіяння їй моральних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи. Крім того, позивач повинна надати суду нормативно-обгрунтований розрахунок суми, яку вона просить стягнути з казначейства як з органу державної влади та юридичної особи. Разом з тим належних та допустимих доказів на підтвердження вищенаведених обставин позивачем суду надано не було, а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи обставини справи, зважаючи на недоведеність позивачем підстав позову, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для його задоволення.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: