Номер провадження: 22-ц/785/4870/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Лупу О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Одесатурист», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесатурист», до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Одесатурист», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесатурист», про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Вікторія» до ОСОБА_2, Акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Одесатурист», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесатурист», про визнання права власності, за апеляційними скаргами Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія», Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2007 року,

встановила :

У травні 2006 року Акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Одесатурист» (далі АТ «Одесатурист») звернулося до суду з позовом, в якому просило виселити ОСОБА_2 з переданих йому згідно договору купівлі-продажу №24/2 від 20.01.2006 року, за актом прийому-передачі будівель від 25.01.2006 року нежитлових приміщень, які розміщені в м. Одесі, Гагарінське плато, 5, а саме: трансформаторної підстанції (літера «Ж»); трансформаторної підстанції (літера «Ж1»); трансформаторної підстанції (літера «Ж3»); бойлерної (літера «К»); адміністративного корпусу (літера «Ч»), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 20.01.2006 року між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за ціною 99 585 грн. За актом прийому передачі від 25.01.2006 року нежитлові приміщення були передані ОСОБА_2 Прийнявши нежитлові приміщення, останній не оплатив їх вартість. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, а тому він є нікчемним. Права та обовязки за цим договором у сторін не виникли.

Не визнавши первісний позов АТ «Одесатурист», ОСОБА_2 у травні 2006 року подав зустрічний позов, в якому просив визнати договір купівлі-продажу від 20.01.2006 року дійсним, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що хоча договір купівлі-продажу від 20.01.2006 року не був нотаріально посвідчений, але відбулося його часткове виконання, оскільки нежитлові приміщення були передані продавцем та прийняті покупцем, АТ «Одесатурист» ухиляється від нотаріального посвідчення договору, вважає договір купівлі-продажу недійсним, тому до нотаріального посвідчення договору або до визнання його судом дійсним, на думку ОСОБА_2, невірним буде сплачувати вартість майна за спірним договором купівлі-продажу.

У червні 2006 року, після надходження зустрічного позову ОСОБА_3, від АТ «Одесатурист» надійшли доповнення та уточнення позову, в яких останнє просило: визнати за АТ «Одесатурист» право власності на вказані у технічному паспорті нежитлові приміщення, які розміщені в м. Одесі, Гагарінське плато, 5, додатково посилаючись на те, що спірні нежитлові приміщення увійшли до статутного фонду під час створення АТ «Одесатурист» та знаходяться на балансі АТ «Одесатурист». Договір купівлі-продажу №24/2 від 20.01.2006 року не відповідає вимогам закону, а тому він є недійсним, не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідач нежитлові приміщення фактично не займає, а тому відсутні підстави для його виселення з них. Оскільки відповідач оспорює право власності АТ «Одесатурист» на спірні нежитлові приміщення, то є необхідність визнання за АТ «Одесатурист» права власності на це майно.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2006 року позовні вимоги АТ «Одесатурист» задоволено. Визнано недійсним укладений між АТ «Одесатурист» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 24/2 від 20.01.2006 року будівель, розташованих у м. Одесі, Гагарінське плато, 5: трансформаторної підстанції (літера «Ж»); трансформаторної підстанції (літера «Ж1»); трансформаторної підстанції (літера «Ж3»); бойлерної (літера «К»); адміністративного корпусу (літера «Ч»). Визнано за АТ «Одесатурист» право власності на зазначені будівлі та зобовязано ОСОБА_2 повернути АТ «Одесатурист» передані йому згідно договору купівлі-продажу № 24/2 від 20.01.2006 року, та за актом прийому-передачі від 25.01.2006 року, будівлі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2007 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами та рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2006 року скасовано. Залучено до участі у справі у якості третьої особи - ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія». Прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія», як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до позивача та відповідача, про визнання права власності на спірне майно.

ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» у позовній заяві, яка надійшла до суду 02.09.2007 року, просило: визнати недійсним укладений між АТ «Одесатурист» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу № 24/2 від 20.01.2006 року будівель, розташованих у м. Одесі, Гагарінське плато, 5 та визнати за ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» право власності на зазначені будівлі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за укладеним 10.11.2003 року з АТ «Одесатурист» договором купівлі-продажу № 16, Актом прийому передачі від 17.11.2003 року, товариство придбало спірні нежитлові приміщення. Тому на час розгляду спору між АТ «Одесатурист» та ОСОБА_2 ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» було власником спірного майна. Договір купівлі-продажу № 16 від 10.11.2003 року в суді не оспорювався, недійсним не визнавався. На момент його укладення договір не потребував державної реєстрації. Уклавши із ОСОБА_2 у 2006 році інший договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, АТ «Одесатурист» порушило права товариства.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2007 року позовні вимоги ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» задоволено. Визнано недійсним укладений між АТ «Одесатурист» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 24/2 від 20.01.2006 року будівель, розташованих у м.Одесі, Гагарінське плато, 5: трансформаторної підстанції (літера «Ж»); трансформаторної підстанції (літера «Ж1»); трансформаторної підстанції (літера «Ж3»); бойлерної (літера «К»); адміністративного корпусу (літера «Ч»). Визнано за ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» право власності на будівлі, розташовані у м. Одесі, Гагарінське плато, 5: трансформаторну підстанцію (літера «Ж»); трансформаторну підстанцію (літера «Ж1»); трансформаторну підстанцію (літера «Ж3»). Визнано за АТ «Одесатурист» право власності на будівлі, розташовані у м. Одесі, Гагарінське плато, 5: бойлерну (літера «К»), адміністративний корпус (літера «Ч»). Відмовлено у задоволенні позову АТ «Одесатурист» до ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «Одесатурист».

Не погоджуючись з рішенням суду, представники осіб, яки не приймали участь у справі - Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія», Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради, подали апеляційні скарги, в яких з посиланням на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просили рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що оскаржуваним рішенням порушуються права територіальної громади м.Одеси як власника спірного майна та дошкільного навчального закладу «Мрія» як користувача зазначеного майна на підставі договору оренди. Крім того апелянти вважають, що судом першої інстанції було помилково визнано як належний доказ договір купівлі-продажу від 10.11.2003 року №16, укладений між АТ «Одесатурист» та ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія», оскільки не було враховано, що відповідно до п. 1.3. зазначеного договору право власності на будівлі підтверджується лише технічним паспортом від 08.10.2001 року, виданим ОМБТІ та РОН м. Одеси, який крім іншого не містить в собі переліку будівель, експлікації, плану, тощо, однак, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом і судом першої інстанції не було надано належну оцінку щодо наявної правоздатності продавця на вчинення таких дій, так як на момент укладення вказаного договору АТ «Одесатурист» не був власником спірного майна та відповідно до чинного на той час законодавства не мав прав щодо розпорядження ним, а тому право власності у ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» на вищезазначені обєкти нерухомого майна не виникло.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року,рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2007 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Оздоровчий комплекс «Вікторія».

Постановою Верховного Суду України від 22.02.2017 року рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 19.11.2015 року, Верховний Суд України виходив з того, що суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, поновив Одеській міській раді, департаменту комунальної власності Одеської міської ради та НВК «Мрія» строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції як пропущений з поважних причин, однак не звернув уваги на те, що за положеннями частини третьої статті 297 ЦПК України органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення, однак мають право на захист прав іншим шляхом, і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобовязаний відмовити у відкритті провадження у справі.

За результатом розгляду цієї справи Верховний Суд України, висловив правову позицію, згідно з якої відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене положення закону поширюється на апеляційні скарги подані з 14.01.2012 року, тобто з дати набрання чинності Законом України від 20.12.2011 року №4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», яким внесено відповідні зміни до статті 297 ЦПК України.

Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Представник Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 06.06.2017 року надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яку мотивував зайнятістю в іншому судовому провадженні.

Колегія суддів, враховуючи те, що справа перебуває тривалий час на розгляді судів різних інстанцій, та те, що Одеський приватний навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія» не приймав участь у розгляді справи, має право залучити до справи інших представників, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає подання зазначеного клопотання особою, яка не приймала участь у справі, як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, врахувавши вищевикладені обставини справи, правову позицію Верховного Суду України, дійшла висновку, що апеляційні провадження за апеляційними скаргами Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради необхідно закрити, як помилково відкриті, з огляду на те, що Одеської міської ради та департамент комунальної власності Одеської міської ради, позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення, оскільки сплив річний строку з моменту проголошення рішення.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія» також підлягає закриттю за таких підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, підставою для надання особі, яка не брала участь у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення, є порушення її прав або охоронюваних інтересів внаслідок вирішення судом спору.

Разом з тим, дослідивши копії документів, що надані на обґрунтування апеляційних скарг, зокрема технічного паспорту від 23.01.2014 року, рішення виконавчого комітету ОМР від 31.07.2014 року №168, свідоцтва про право власності на нерухоме майна від 21.10.2014 року, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2014 року, на підставі яких за територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2014 року було проведено державну реєстрацію права комунальної власності щодо нежитлової будівлі, що має підвал і два поверхи, загальною площею 191 кв.м., розташованої за адресою: м.Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/1А, та документи відносно одноповерхової бойлерної літ. К загальною площею 98,5 кв.м., розташованої за адресою: м.Одеса, Гагарінське плато, будинок, 5, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про тотожність вказаних обєктів нерухомості, оскільки вони мають різні будівельно-технічні характеристики та різні адреси.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, що висловлені у постановах від 11.11.2015 року о справі №819/1849/13-а та від 29.09.2015 року по справі №802/37191, в яких вказано, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами; державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Більш того, договір оренди на приміщення що розташоване: м. Одеса, Гагарінське плато, будинок 5/1А, на який як на доказ порушення свої прав посилається апелянт, був укладений між Одеською міською радою та Одеським приватним навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія» до отримання свідоцтва про право власності.

Отже, колегія суддів перевіривши всі обставини справи, доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, дійшла висновку, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі та права якої у справі не порушено.

Окрім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У звязку з чим перегляд чинного рішення суду, постановленого в 2007 році, за апеляційною скаргою особи, яка не є стороною у справі та права якої не порушенні, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.11.2008 року, викладених у п. 8 постанови №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обовязки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, судді-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначенні обставини будуть встановленні після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку про те що, провадження за апеляційною скаргою Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія» має бути закрито.

Керуючись ст. ст. 303, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Провадження за апеляційними скаргами Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов дошкільний навчальний заклад «Мрія», Одеської міської ради та департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2007 року закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_5