Справа № 140/125/17 Провадження № 22-ц/772/1797/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К., секретар Агеєва Г.В., за участі: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» про стягнення боргу,

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому, відповідно до остаточних позовних вимог, просила стягнути з ТОВ «Ситковецьке» на її користь кошти в сумі 11880,00 грн.

Позов мотивовано тим, що між нею та ТОВ «Ситковецьке» був укладений договір зворотної фінансової допомоги (позики) на суму 11880,00 грн.

20 січня 2015 року ОСОБА_2 внесла на рахунок ТОВ «Ситковецьке» кошти в сумі 11880,00 грн., як поворотна фінансова допомога. Укладення цього договору підтверджує квитанція банку про отримання в борг грошових коштів. Дана квитанція є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

В грудні 2015 року ОСОБА_2 направила до ТОВ вимогу про повернення боргу.

ТОВ кошти не повернуло, тому ОСОБА_2 звернулась до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Ситковецьке» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 11880,00 грн. вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Ситковецьке» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, суд не взяв до уваги твердження представника відповідача щодо повернення коштів, суд не взяв до уваги наданий видатковий касовий ордер, не ґрунтується на наявних доказах висновок суду про те, що в касовому ордері стоїть підпис не ОСОБА_2, суд звернув увагу, що касовий ордер видано в неділю, проте законодавство не забороняє проведення касових операцій у вихідні дні.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке» був укладений договір зворотної фінансової допомоги (позики) на суму 11880,00 грн. Ці кошти підприємство отримало. Проти цих обставин сторони не заперечували, отже, визнанні ними, а від так, в силу вимог ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження представника відповідача стосовно того, що кошти позивачці були повернуті згідно видаткового касового ордеру від 25.01.2015 року, суд до уваги не прийняв, так як позивачка в судовому засіданні заперечила, що отримувала вказані кошти. Крім того, суд оглянувши в судовому засіданні оригінал касового ордеру від 25.01.2015 року, прийшов до висновку, що він не може бути доказом повернення коштів позивачці, так як на ньому відсутня назва підприємства, яке перераховувало кошти, виданий він 25.01.2015 року, який випадає на вихідний день неділю, в ньому відсутні необхідні реквізити, не зазначена прописом сума виплачених коштів. Долучена до матеріалів справи копія вказаного касового ордеру різниться з оригіналом підписами директора підприємства та касира та самою формою бланку платіжного документу, назвою організації, яка його видала. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, сторони в судовому засіданні заявляти відмовилися. Інших доказів по справі здобуто не було.

Колегія суддів, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши наявні докази, із висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються статтями 1046 - 1053 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ).

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України закріплено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В даному випадку, договір поворотної фінансової допомоги (позики) не укладався в письмовій формі, а на підтвердження існування між сторонами цих правових відносин існує квитанція, відповідно до якої позивач надала позику в розмірі 11880 грн., що не суперечить вимогам згаданих вище статей ЦК України.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення позики з відповідача, мотивуючи тим що на її вимогу повернути позику, позивач ніяким чином не відреагував.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти вимог позивача, стверджує про повернення їй коштів в розмірі наданої позики. На підтвердження цього, надав суду видатковий касовий ордер від 25 січня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 повернено зворотну фінансову допомогу в розмірі 11880,0 грн. В даному видатковому касовому ордері в графі «підпис одержувача» міститься підпис, який належить позивачу.

ОСОБА_2 при розгляді даної цивільної справи стверджувала, що наданий відповідачем видатковий касовий ордер підроблений, оскільки підпис в графі «одержувач» не її, а сам касовий ордер не відповідає вимогам нормативних актів, які регламентують порядок їх заповнення та видачі.

Основні способи засвідчення документа - підписування, прикладання печатки, затвердження. Воно надає документу юридичної сили, підтверджує відповідальність певної особи за його зміст.

Підпис - обов'язковий реквізит документа, який також свідчить про відповідальність особи за його зміст.

Колегія суддів вважає, що дані твердження позивача є безпідставні оскільки, відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Видатковий касовий ордер є письмовим доказом у даній справі, оскільки цей документ, відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, містить відомості про обставини, які мають значення для справи.

На думку колегії суддів, цей документ, при наявності підпису в графі «Одержувач», підтверджує дату, час операції (дії), ким, кому та скільки видано коштів, та підставу їх видачі.

У згаданому видатковому касовому ордері міститься підпис позивача, що підтверджує факт отримання від підприємства коштів повернення фінансової допомоги, яка була надана нею.

Порушення, виявленні при оформленні видаткового касового ордеру, при підтвердженні факту повернення позивачу позики, не можуть бути підставою для задоволення вимог позивача, яка фактично отримала кошти.

Твердження позивача про те, що підпис у видатковому касовому ордері не її, можливо підтвердити лише висновком відповідної експертизи, однак, ні позивач, який в цьому в першу чергу зацікавлений, ні відповідач клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявляли.

Враховуючи все зазначене, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки в процесі розгляду справи відповідач факт повернення коштів фінансової поворотної допомоги позивачу, яку вона надала підприємству підтвердив, позивач, в свою чергу, належним чином заперечення відповідача не спростувала.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та ухвалив невірне рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, неповне зясування судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 19 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя: Сало Т.Б.