Справа № 182/250/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Пассер М.І.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 02.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Свої вимоги мотивував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові одне до одного. Шлюбні відносини припинилися з лютого 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити. Водночас, просив суд не надавати часу для примирення, оскільки сім'я розпалася остаточно.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрованийВідділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 150. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_3. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 02.06.2011 року.

Судом також встановлено, щоспільне життя між подружжям не склалося в силу різних причин, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення спільного проживання та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між подружжям припинилися з лютого 2015 року. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У зв'язку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 10 жовтня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 жовтня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215, 223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 150 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко