Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. , при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 1) Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Савчук Наталія Іванівна, 2) Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частини квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року позивач через свого представника звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним.

Вказував, що 20.07.2016 року ним та відповідачем був підписаний договір купівлі-продажу частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на відсутність дозволу органу опіки та піклування на посвідчення вказаного правочину, оскільки оскаржуваним договором порушуються права їх спільної доньки ОСОБА_4, а також неможливість продажу частини квартири, що знаходиться у спільній власності без виділення часток в натурі, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, який був підписаний 20.07.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Савчук Наталією Іванівною та зареєстрований в реєстрі № 694.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, пояснивши, що спірний договір є фіктивним, а нотаріус вступила у змову з відповідачем. Перед підписанням договору неповнолітня ОСОБА_4 була знята з реєстраційного обліку без дозволу служби у справах дітей, що свідчить про порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що права дитини не були порушені, оскільки відразу ж після укладення договору їх донька була прописана за цією ж адресою, а згода служби у справах дітей під час зняття її з реєстраційного обліку не потрібна, оскільки була згода батьків.

Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Савчук Н.І. в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення позову, пояснивши, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу від 20.07.2016 року були присутні сторони, вони надали повний пакет документів, ознайомились з умовами договору та підписали його, при цьому позивач повідомив, що все розуміє, а в неї, як нотаріуса, не було жодних сумнівів у правомірності цієї угоди. Крім того, в законодавстві є певні неузгодженості щодо термінів «частка» та «частина», однак це не впливає на даний договір купівлі-продажу, а частка відповідає частині квартири. Питання розрахунку за продаж майна її не стосується, оскільки сторони погодили умови договору.

В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 26.01.2013 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 23.09.2016 року було розірвано.

Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В матеріалах справи міститься копія договору купівлі-продажу частини квартири, укладений ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), що посвідчений 20.07.2016 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Савчук Наталією Іванівною та зареєстрований в реєстрі № 694,

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати (продати) майно, зазначене в п. 1.2 цього договору, у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти (купити) майно, і сплати за нього обговорену грошову суму.

Згідно п. 1.2 договору, 1/2 (одна друга) частка у праві спільної часткової власності на квартиру № 61, що відчужується за даним договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1

Продавець гарантує, що внаслідок цього договору права та законні інтереси малолітніх (неповнолітніх) дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваною частиною квартири не порушуються. Згідно довідки про місце проживання та склад сім'ї, виданої 20.07.2016 року центром надання адміністративних послуг, № 2595, в указаній вище квартирі зареєстрований ОСОБА_1 (п. 1.4 договору).

Пунктом 2.3 договору закріплено, що сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану частину квартири.

Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та що у його тексті вказані всі істотні умови, які стосуються купівлі-продажу частини квартири (п. 5.2 договору).

Встановлені судом обставини підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правилами ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією з засад цивільного законодавства є свобода договору.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

За змістом ч. 1 ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України закріплено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що перед укладенням спірного договору їх донька 20.07.2016 року була знята з реєстрації за місцем проживання та в цей день після його укладення знову зареєстрована, тобто права та інтереси дитини на проживання, на думку суду, порушені не були.

З наявної у справі копії договору купівлі-продажу квартири від 22.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) і ОСОБА_6, ОСОБА_2 (покупці) вбачається, що 1/2 частку спірної квартири набув ОСОБА_1 та 1/2 частки набула ОСОБА_2.

Таким чином, за договором купівлі-продажу від 22.08.2014 року позивач набув, а за договором купівлі-продажу частини квартири від 20.07.2016 року останній відчужив 1/2 частку спірної квартири, що була предметом за цими договорами.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено, а позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено, що спірний договір є фіктивним.

Доводи представника позивача, як на підставу для визнання договору недійсним про те, що в тексті договору вказується «частина квартири», яка не виділена в натурі і лише в п 1.2 договору зазначено «1/2 частка», суд вважає безпідставними та такими, що не є підставою для визнання правочину недійсним, при цьому термін «частина квартири» є більш загальним, оскільки частина квартири може включати в себе 1/2 її частки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов