Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

представників відповідача ПАТ «КЗСМ «Фотон» - Лепень О.В., Артеменко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми мотивуючи свої вимоги тим, що 22.04.2008 року між Банком «Діамант» та нею було укладено Договір про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25, згідно умов якого Банк, з метою прийняття в довірчу власність коштів для фінансування будівництва житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 (далі Об'єкт будівництва), створив Фонд Фінансування Будівництва виду А (далі ФФБ).

Зазначає, що відповідно до п. 1.2, п. 3.1.3. вказаного Договору вона передала у довірчу власність Банку власні кошти у розмірі 1 935 191, 99 грн., з метою отримання у майбутньому у власність об'єкт інвестування, визначеного у розділі 2 цього Договору, на умовах визначених цим Договором та Правилами Фонду Фінансування Будівництва, - одна квартира в цьому житловому будинку, розташована на 2 поверсі житлового будинку, запланована загальна площа квартири (включаючи площу всіх приміщень квартири) - 134,52 кв.м. На підтвердження сплачених коштів Банк видав їй свідоцтво від 25.03.2011 року про участь у ФФБ, в якому вказано, що кількість закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкту інвестування - 92,17 кв.м.

Посилається на те, що відповідно до Договору, укладеному між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), останній зобов'язаний збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01.07.2010 року. Відповідно до Додаткової Угоди № 2 від 19.10.2010 року до Договору про участь у ФФБ № ФОТОН/D25, що був укладений 22.04.2008 року, Замовником Будівництва (Забудовником) Об'єкту Будівництва є ПрАТ «КЗСМ «Фотон», який відповідно до Договору, укладеного між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), зобов'язаний збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01.01.2012 року.

Звертає увагу суду на те, що на її заяву від 03.06.2015 року Банк надав відповідь від 24.06.2015 року про те, що згідно документів, наданих Забудовником (ПрАТ «КЗСМ «Фотон»), вищевказаний житловий будинок був введений в експлуатацію 02.12.2014 року, а стосовно інформації про остаточні розрахунки поточної ціни вимірної одиниці Об'єкту Інвестування, то буде відома на дату звернення до Банку для здійснення остаточних розрахунків.

Зазначає, що з цієї відповіді вбачається, що Забудовник прострочив виконання зобов'язання збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01.01.2012 року на 1067 днів та відповідно, внаслідок неналежного виконання зобов'язань Забудовником, поточна ціна вимірної одиниці об'єкту інвестування станом на день, протягом якого Довіритель передає у довірчу власність Банку кошти на підставі Договору, збільшилась більше ніж на 20%.

Вказує на те, що відповідно до Додатку №1 «Правила фонду фінансування будівництва виду А» до Договору про участь у ФФБ № ФОТОН/D25 , що був укладений 22.04.2008 року між Банком «Діамант» та нею, за договором, укладеним між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), останній передає Банку перелік Об'єктів інвестування в Об'єкті, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об'єкти інвестування для подальшої передачі Довірителям (п.4.2.). Відповідно до п.5.6. Правил фонду фінансування будівництва виду А на виконання ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій Забудовника, що можуть призвести до: п.5.6.3. зростання передбаченої Договором про створення ФФБ вартості будівництва Об'єкту будівництва більше ніж на 20 відсотків; п.5.6.4. збільшення передбачених Договором про створення ФФБ строків будівництва більш на 90 днів, Банк зобов'язується повідомити Довірителя про можливе виникнення однієї з вказаних ризикових ситуацій, що фактично Банком вчасно зроблено не було, що є порушенням зобов'язань за Договором.

Обґрунтовуючи свої вимоги дією на правовідносини, що виникли між нею та відповідачем - ПАТ «Діамантбанк», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», зазначає, що Відповідач 1 - Банк надав їй фінансову послугу по довірчому управлінню її грошовими коштами, які були внесені останнім до фонду фінансування будівництва, а вона споживає послугу по довірчому управлінню його коштами з метою фінансування будівництва та отримання у власність квартири в житловому будинку, та те, що Відповідач 1 - Банк, як управитель, повинен був здійснювати контроль за дотриманням забудовником умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій Забудовника, що призвели до ризикових ситуацій, зокрема до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів, зростання передбаченої Договором про створення ФФБ вартості будівництва Об'єкту будівництва більше ніж на 20% та, виявивши порушення умов договору, мав право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору з забудовником, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об'єкта коштів, та не здійснив інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов'язань за договором, визначені законом.

Звертає увагу суду на те, що зважаючи на ту обставину, що ПАТ «Діамантбанк» прострочив зобов'язання по наданню їй фінансової послуги з 01.01.2012 року по 02.12.2014 року - день прийняття об'єкту інвестування, а вартість такої послуги договорами не визначено, а загальна сума переданих грошових коштів банку складає 1 935 191,99 грн., тому вважає, що неустойка, яку Банк має їй сплатити становить 58 055,75 грн.

Крім того, посилаючись на Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» вказує на те, що у разі підвищення поточної ціни вимірної одиниці об'єкта у Довірителя не виникає зобов'язань щодо внесення до ФФБ додаткових коштів за закріплені за ним вимірні одиниці об'єкта інвестування, та Правила фонду фінансування будівництва виду А про те, Забудовник (Відповідач 2) зобов'язаний виконати свої зобов'язання за Угодою щодо організації спорудження об'єкту будівництва та своєчасного введення його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування.

З врахуванням зазначеного, а також того, що Відповідач 2 своїх зобов'язань не виконав, вважає, що останній повинен сплатити їй також пеню в розмірі 21 190 351 грн.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 610, 611, 875, 882, 883 ЦК України, ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» звернулася з даним позовом до суду в якому просила: стягнути з ПАТ «Діамантбанк» на її користь неустойку у розмірі 58 055,75 грн. за прострочку виконання зобов'язання за договором; стягнути з ПрАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», на її користь пеню у розмірі 21 190 351 грн. за прострочку виконання зобов'язання збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію.

Представник позивачки в судовому засіданні вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ «Діамантбанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, однак до суду надано письмові пояснення по справі в яких вказують на те, що ОСОБА_4 обґрунтовує свою позицію неправомірними діями ПАТ «Діамантбанк» щодо здійснення контролю за дотриманням забудовником умов та зобов'язань щодо прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, у зв'язку з чим Банку нараховано неустойку 58 055,75 грн., також позивачка нарахувала Відповідачу 2 пеню, у розмірі 21 190 351 грн. у зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань за Договором щодо організації спорудження об'єкту будівництва та його своєчасного введення в експлуатацію.

Зазначають, що рішенням суду від 28.12.2015 року залишеним без змін Апеляційним судом міста Києва, Подільський районний суд міста Києва дійшов правильного висновку, що для ПАТ «Дімантбанк» не передбачена відповідальність у вигляді неустойки за порушення ПрАТ «КЗСМ «Фотон» строків будівництва та введення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в експлуатацію. Позивачкою не надано доказів неналежного виконання ПАТ «Дімантбанк», як Управителем, своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, зокрема доказів того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони Управителя (відсутність контролю, неналежний контроль за забудовником).

Вказують на те, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, а також при перегляді цих рішень Вищим спеціалізованим судом України було встановлено, що ПАТ «Дімантбанк» жодним чином не порушило умов Договору, а вимоги позивачки до Банку є безпідставними, тому в їх задоволенні було правомірно відмовлено.

Крім того, вказують на те, що ПАТ «Дімантбанк» вважає, що вимоги позивачки до Відповідача 2 є також незаконними, оскільки позивачкою пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

З врахуванням вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 27, 128 ЦПК України, ст. 267 ЦК України просять: задовольнити клопотання ПрАТ «КЗСМ «Фотон» про застосування строків позовної давності та застосувати строк позовної давності до позову ОСОБА_4; в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми, відмовити в повному обсязі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача - ПАТ «Діамантбанк», відповідно вимог ст. 169 ЦПК України.

Представники відповідача - ПрАТ «КЗСМ «Фотон» в судовому засіданні позов не визнали та надали письмові пояснення по справі в який вказують на те, що позивачем пропущено строк спеціальної (скороченої) позовної давності, встановлений ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (трафу, пені) в один рік

Так зазначають, що у даній справі позивачка звернулася до суду 02.10.2015 року з вимогою про стягнення 21 190 351 грн. пені з Відповідача 2 за прострочення виконання зобов'язання збудувати Об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію за Договором про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25 від 22.04.2008 року, що був укладений між позивачкою і Відповідачем 1, при цьому, як зазначає сама позивачка в своєму позові, прострочення Відповідачем 2 виконання зобов'язання тривало з 01.01.2012 року (передбачена Договором кінцева дата введення Об'єкту будівництва в експлуатацію) по 02.12.2014 року (фактична дата ведення Об'єкту будівництва в експлуатацію).

Посилаються на те, що таким чином, перебіг позовної давності почався з 02.01.2012 року (день, наступний за кінцевим строком виконання зобов'язання щодо введення Об'єкту будівництва в експлуатацію - 01.01.2012 року) та на дату звернення позивачки до суду спеціальна (скорочена) позовна давність, встановлена ст. 258 ЦК України для стягнення пені, в один рік, вже сплинула.

Вказують на те, що звертаючись до суду за захистом своїх прав після спливу строку позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України, позивачка у своїй позовній заяві не навела жодної обставини та при розгляді справи у суді першої інстанції не надала жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності.

З врахуванням вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 256, 258, 260, 261, 267 ЦК України просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача - ПрАТ «КЗСМ «Фотон», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так судом встановлено, що розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми, даним складом суду, передував її розгляд іншим складом суду з тих же підстав.

Так рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року було частково задоволено позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми, а саме стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» на її користь грошові кошти у розмірі 1 935 191, 99 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» на користь держави судовий збір в розмірі 6 090, 00 грн. (а.с. 227-236).

Як вбачається зі змісту зазначеного рішення, судом при його постановленні було встановлено наступні обставини, а саме те, що для відповідача - ПАТ «Дімантбанк» не передбачена відповідальність у вигляді неустойки за порушення відповідачем ПрАТ «КЗСМ «Фотон» строків будівництва та введення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в експлуатацію у зв'язку з чим судом було відмовлено в задоволенні позовних вимоги позивачки про стягнення з ПАТ «Дімантбанк» неустойки в розмірі 58 055,75 грн.

Що стосується позовних вимог позивачки до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» про стягнення пені в розмірі 21 190 351 грн. то судом було встановлено те, що Договір від 22.04.2008 року про участь у Фонді фінансування будівництва, не є договором про інвестиційну діяльність, оскільки виходячи із природи предмету правовідносин між Управителем та Довірителем, вони не підлягають врегулюванню Законом «Про інвестиційну діяльність», а тому цей закон суд не може застосувати до правовідносин, що склалися між сторонами.

Договір же про порядок фінансування будівництва житлового будинку від 18.09.2007 року є договором, який укладений на користь третіх осіб - Довірителів, а тому він створює правовідносини між Забудовником та Довірителем, на які поширюються положення стосовно належного виконання зобов'язань, в тому числі й стосовно строків виконання зобов'язання.

Також судом було встановлено, що по строку введення об'єкта в експлуатацію, а саме до 01.01.2012 року, він був введений в експлуатацію 02.12.2014 року, і таким чином ПрАТ «КЗСМ «Фотон», як Забудовником, були порушені строки виконання зобов'язання на 23 місяця у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» та стягнення з нього на її користь суми сплачених нею грошових коштів на виконання умов Договору про участь у Фонді фінансування будівництва (ФФБ) № ФОТОН/D25 від 22.04.2008 року в розмірі 1 935 191, 99 грн.

Крім того, судом було зроблено висновок, що у відносинах між Управителем, Забудовником та Довірителем з приводу виконання умов договору Про участь у фонді фінансування будівництва, особливо в тій частині, в якій спеціальним законом не врегульовані права та гарантії споживача послуги, має застосовуватися Закон України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою колегій судді судової палати в цивільних правах Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року вищезазначене рішення суду Подільського районного суду м. Києва залишено в силі (том 2, а.с. 41-46).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.05.2016 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ПрАТ «Фотон» Лепень О.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми (том 2, а.с. 85).

09.11.2016 року ухвалою колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.05.2016 року скасовано, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2016 року скасовано лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми, і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2, а.с. 165-174).

Постановляючи зазначену ухвалу колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказала на те, що вирішуючи спір, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, однак стягуючи з ПрАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» внесену ОСОБА_4 на виконання договору від 18 вересня 2017 року суму в розмірі 1 935 191 грн. 99 коп. суди відмовили у застосуванні наслідків спливу позовної давності не надавши належної правової оцінки доводам представника відповідача - ПрАТ «КЗСМ «Фотон» та не навівши мотивів на їх спростування у своїх рішеннях.

З викладеного вбачається, що межами розгляду даної справи після повернення її із Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на новий розгляд є виключно вимоги позивачки до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» про стягнення суми та підстави законності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм, що стосуються терміну позовної давності.

Як вже зазначалося вище, Подільським районним судом міста Києва з висновками якого погодився Апеляційний суд м. Києва, а також колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка вказала на те, що вирішуючи спір, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, було встановлено, що по строку введення об'єкта в експлуатацію, а саме до 01.01.2012 року, він був введений в експлуатацію 02.12.2014 року, а тому ПрАТ «КЗСМ «Фотон», як Забудовником, були порушені строки виконання зобов'язання на 23 місяця у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог позивачки до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» та стягнення з нього на її користь суми сплачених нею грошових коштів на виконання умов Договору про участь у Фонді фінансування будівництва (ФФБ) № ФОТОН/D25 від 22.04.2008 року в розмірі 1 935 191, 99 грн.

Частина третя статті 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням вищевикладеного, факт порушення ПрАТ «КЗСМ «Фотон», як Забудовником строків виконання своїх зобов'язання за укладеними Договором про порядок фінансування будівництва житлового будинку від 18.09.2007 року та Договором про участь у ФВБ від 22.04.2008 року, на 23 місяця, є встановленим у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки про стягнення з ПрАТ «КЗСМ «Фотон» внесеної нею на виконання умов Договору від 22.04.2008 року суми грошових коштів у розмірі 1 935 191,99 грн., в решті ж позовних вимог позивачки до ПрАТ «КЗСМ «Фотон» суд вважає за необхідне відмовити через їх недоведеність.

Суд не приймає до уваги заявлені представником відповідача - ПрАТ «КЗСМ «Фотон» та представником відповідача - ПАТ «Діамантбанк» клопотання в своїх поясненнях (запереченнях) про застосування строків позовної давності виходячи з наступного.

Так стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За загальним правилом визначеним частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Так судом встановлено та об'єктивно підтверджується наданими позивачкою доказами, що остання дізналася про порушення своїх прав лише в результаті звернення до ПАТ «Діамантбанк» із письмовою заявою від 03.06.2015 року щодо надання інформації про дату прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, фактичної площі об'єкту інвестування на яку отримала відповідь від 24.06.2015 року за № 8251/50.4178-22 з якої стало відомо, що в порушення умов Додаткової угоди № 2 до Договору про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/ D25, який був укладений між ОСОБА_4 та АБ «Діамантбанк» 22.04.2008 року, відповідно до п. 2 якого було визначено внести зміни до 5.1. Договору, визначивши зобов'язання Забудовника збудувати об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію 01 січня 2012 року, фактично житловий будинок, який є предметом даного Договору був введений в експлуатацію 02 грудня 2014 року.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що об'єктивною неможливістю дізнатися про порушення її права та звернутися до суду за захистом своїх порушених прав є також той факт, що у період часу з 12 березня 2013 року по 10 червня 2014 року вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі і була ізольована від суспільства на певний проміжок часу, а в подальшому адаптувалася до суспільства, відновлювала соціальні зв'язки, стан свого здоров'я та матеріальний стан, що унеможливлювало її обізнаність відносно умов невиконання Договору про участь у ФФБ від 22.04.2008 року.

Крім того, слід зазначити, що обов'язок повідомляти сторону Договору про збільшення строків будівництва більш ніж на 90 днів, передбачені у п. 5.6.4. Правил ФФБ виду А, які є Додатком 1 до Договору про участь у ФФБ від 22.04.2008 року, в яких зазначено, що Банк письмово повідомляє про настання таких випадків засобами поштового зв'язку або особисто шляхом вручення відповідного письмового повідомлення, однак ПАТ «Діамантбанк» в порушення вказаних умов цього зроблено не було.

Суд не може прийняти до уваги посилання представників відповідачів на те, що ПАТ «Діамантбанк» Листом від 15.08.2013 року, який наче б то отриманий адресатом 03.09.2013 року, було повідомлено позивачку про збільшення строків будівництва, оскільки як вже зазначалося вище, судом достовірно встановлено, що остання в даний період перебувала в слідчому ізоляторі, а тому фізично не могла отримувати кореспонденцію за своїм місцем проживання.

Верховним Судом України в своїй Постанові від 29.10.2014 року по справі №6-152цс14 у було зроблено правовий висновок про те, що для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи з порушенням її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини їх порушення.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що до правовідносин, які склалися між сторонами підлягають застосуванню саме положення ч. 1 ст. 261 ЦК України у зв'язку з чим суд вважає, що позивачкою строк звернення до суду не пропущено так як про порушення свого права вона дізналася із Листа ПАТ «Діамантбанк» від 24.06.2015 року, а позов до суду пред'явила 02.10.2015 року, а тому її порушене право підлягає захисту.

Стаття 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачки та необхідності часткового задоволення її позову, однак остання звільнена від сплати судового збору згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 090, 00 грн. пропорційно до задоволеної частини повних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 511, 530, 610, 611, 627, 636 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 213-214, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», на користь ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, грошові кошти в розмірі 1 935 191, 99 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», на користь держави судовий збір в розмірі 6 090, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко