Справа №2-к-4-10/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року Суддя Богунського районного суду міста Житомира Гумен Н.В., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання та визнання на території України рішення російського суду від 11.06.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

09.09.2010 року Головне управління юстиції в Житомирській області направило на розгляд Богунському районному суду м. Житомира клопотання про надання дозволу на виконання та визнання на території України рішення російського суду від 11.06.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2

20.10.2010 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира клопотання задоволено та надано дозвіл на виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 16 Камчатського краю Російської Федерації від 11.06.2010 року. (а.с. 16)

Однак ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.05.2017 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20.10.2010 року скасовано та передано питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 97)

06.06.2017 матеріали даної заяви передано судді Гумен. Н.В.

Вивчивши матеріали даної заяви, суд приходить до висновку про залишення клопотання ОСОБА_1 без розгляду, з наступних підстав.

Статтею 390 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що воно не відповідає вимогам ст. 394 ЦПК України, оскільки заявником не вказані та необґрунтовані мотиви подання клопотання, не додано до клопотання повний перелік документів, визначений ч.3 ст. 394 ЦПК України, а саме переклад клопотання та доданих до нього перелічених документів українською мовою, не надано засвідчену у встановленому порядку копію рішення іноземного суду.

Україна і Росія є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеною державами - членами СНД у м. Мінську 22 січня 1993 року (далі-Конвенція).

Відповідно до статей 53, 54 Конвенції, суд, що розглядає клопотання про визнання і примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені Конвенцією, дотримані. У разі, якщо умови дотримані, суд ухвалює судове рішення про примусове виконання.

Встановивши при розгляді клопотання, що рішення іноземного суду (Росії) за принципом взаємності визнається та виконується в Україні, суд звертає увагу на те, що заявником не дотримана процедура звернення та умови, передбачені Конвенцією.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання та визнання на території України рішення російського суду підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293, 390, 394, 397 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виконання та визнання на території України рішення російського суду від 11.06.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із клопотанням та всіма додатками до нього повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :