РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

в складі: головуючого - Бібіка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 року Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами: стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» матеріальну шкоду, завдану незаконним звільненням працівника у розмірі 84458 грн. 51 коп.; стягнути витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_2 працював в період з 14.01.2011 року по 23.04.2014 року на посаді директора відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі Північна ЕС).

04.11.2013 року відповідачем було видано наказ №386, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану начальнику загального відділу ОСОБА_3.

07.11.2013 року відповідачем було видано наказ №233-к, яким звільнено ОСОБА_3, начальника загального відділу, 07.11.2013 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.04.2014 року по справі №646/11689/13-ц в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.08.2014 року по справі №646/11689/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго", директора Північної електроенергетичної системи ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення суми за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - позовні вимоги задоволено частково та визнано незаконними накази Північної ЕС №386 від 04.11.2013 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказ №233-к від 07.11.2013 року "Про припинення трудового договору", поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника загального відділу Північної ЕС ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" з 08.11.2013 року та стягнуто з ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" а користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 68275 грн. 34 коп.

22.09.2014 року на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 19.08.2014 року позивачем було виплачено ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68275 грн. 34 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером та перераховано відповідні податки на загальну суму 16183 грн. 17 коп., що підтверджується випискою з рахунку Північної ЕС.

Оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.08.2014 року визнано незаконним наказ Північної ЕС №233-к від 07.11.2013 року про звільнення ОСОБА_3 та присуджено стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогула, а службовою особою, за наказом якої було незаконно звільнено з роботи працівника є саме відповідач, з нього, на підставі ст. 237 КЗпП України, повинна бути стягнута виплачена підприємством сума в порядку регресу.

ОСОБА_2 було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_2, як директором відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» приймалися за погоджденням з керівником юридичної особи Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», тому ОСОБА_2 та керівник юридичної особи повинні нести солідарну відповідність щодо відшкодування шкоди підприємству за незаконне звільнення ОСОБА_3

Крім того, представник відповідача посилалась у своїх запереченнях на необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ст. 130 КЗпП України, якою регламентовано загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов наступного.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року, що набрало законної сили та в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення, встановлено вину відповідача у незаконному звільненні ОСОБА_3, скасовано наказ про її звільнення, підписаний відповідачем № 233-к від 07.11.2013 року ( Т.1 а.с.19-25)

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведені працівника на іншу роботу.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом чи розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

В силу вимог п. 8 ст. 134 та 237 КЗпП України відшкодуванню з винної особи підлягає шкода, заподіяна підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, яка є спеціальною нормою по відношенню до ст. 130 КЗпП України і підлягає застосуванню до виниклих правовідносин.

Згідно копії видаткового касового ордера від 22 вересня 2014 року Північною ЕС ОСОБА_3 видано середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2013 року по 19.08.2014 року 68275 грн.34 коп. (Т.1 а.с.33)

Вказаний строк вимушеного прогулу працівника ОСОБА_3 та суму належного їй відшкодування було встановлено рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року (Т.1 а.с.19-25)

Крім зазначеної виплати, до суми витрат, пов'язаних із компенсацією ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, увійшла і сума обов'язкових податкових та інших платежів у розмірі 16183 грн.17 коп, що підтверджується копією виписки АТ "Укрексімбанк" від 22.09.2014 року (Т.1 а.с.34).

Таким чином, позивачем було виплачено на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року, постановленого у справі № 646/11689/13-ц 84458 грн. 51 коп.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач обіймав посаду на час видачі наказу про звільнення ОСОБА_3, що у свою чергу свідчить про те, що він перебував у трудових відносинах із позивачем, виконував обов'язки директора відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», керував його діяльністю і роботою підлеглих, видавав відповідні накази щодо внутрішньої діяльності підприємства, звільняв і приймав на роботу працівників, йому нараховувалася та виплачувалася заробітна плата за виконану роботу, тощо.

Крім того, в результаті незаконного звільнення директором відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_2 начальника загального відділу ОСОБА_3, остання була судом поновлена на роботі і їй виплачено грошові кошти за час вимушеного прогулу, що є матеріальною шкодою, а відтак суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати дану шкоду відповідно до вимог п. 8 ст. 134 та ст. 237 КЗпП України в розмірі 84458 грн. 51 коп.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України річний строк позовної давності для відшкодування шкоди, завданої працівником, не пропущено, оскільки незаконність звільнення ОСОБА_3 встановлено на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 19.08.2014 року , виплату проведено 22 вересня 2014 року а позивач звернувся до суду у серпні 2015 року.

Доводи відповідача та його представника про відмову у позові спростовуються їх поясненнями в судовому засіданні. Де представник відповідача вважала за необхідне стягнути вказану заподіяну шкоду в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_2 та керівника директора ДП "НЕК "Укренерго" ОСОБА_6

Відповідно до п. 6.1. Положення про відокремлений підрозділ "Північна електроенергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Уренерго" - управління поточною діяльністю Північної ЕС здійснюється керівником Північної ЕС, заступником директора ДП "НЕК "Укренерго" - директором Північної ЕС, який безпосередньо підпорядковується ДП "НЕК "Укренерго" та діє від імені ДП "НЕК "Укренерго" на підставі виданої йому довіреності.

Таким керівником в період 07.11.2013 року на час видачі наказу № 233-к був відповідач ОСОБА_2, який діяв на підставі наказу № 16-к від 14.01.2011 року та довіреності від 01.02.2013 року ( Т.1 а.с. 6, 88)

Спору щодо належності повноважень відповідача ОСОБА_2 які давали йому право на підписання спірного наказу № 233-к від 07.11.2013 року у сторін не було.

Відповідач та його представник вважали, що вольове рішення при видачі наказу № 233-к від 07.11.2013 року, який згодом був визнаний незаконним та скасований рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року приймалось не тільки ОСОБА_2, а було узгоджено із директором ДП "НЕК "Укренерго" ОСОБА_6

Про наведене свідчить і п.1.6. Посадової інструкції начальника загального відділу, згідно якого призначення начальника ЗВ здійснюється наказом директора Північної ЕС за погодженням із заступником директора із загальних питань та за результатами співбесіди з керівниками відповідних служб НЕК "Укренерго", а переміщення на іншу посаду і звільнення із займаної посади здійснюється наказом директора Північної ЕС за погодженням із загальних питань.

У зв'язку з наведеним, відповідач та його представник вважали що матеріальну шкоду у солідарному порядку повинен відшкодовувати і тодішній директор ДП "НЕК "Укренерго" ОСОБА_6

Доводи відповідача та його представника спростовуються наступним.

Солідарне відшкодування за визначенням ч. 1 ст.1190 ЦК України є неподільний результат неправомірних дій двох і більше осіб.

Відповідно до положень ч.1 ст.543 ЦК України, де потерпілий має право вимагати відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх осіб, які спільними діями або бездіяльністю завдали шкоди, разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, визнаючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення, представник відповідача фактично визнала позовні вимоги, та зазначене є у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставиною, що не підлягає доказуванню.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Відповідно до 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про визнання позову.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРШИВ:

Позов Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» матеріальну шкоду, завдану незаконним звільненням працівника у розмірі 84458 (вісімдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят вісім) грн. 51 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя -