Справа № 439/866/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, під час розгляду у відкритому судовому засіданні справи за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про визнання договору лізингу недійсним та застосування наслідків недійсного правочину,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про визнання договору лізингу недійсним та застосування наслідків недійсного правочину.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Взявши до уваги пояснення позивача його представника, дослідивши представлені суду документи, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З пояснень позивача, отриманих в судовому засіданні вбачається, що за допомогою мережі інтернет він дізнався про те, що у м. Ужгород Закарпатської області продається трактор МТЗ-82, який коштує 90 тис. грн. 29.09.2016 року він приїхав в м. Ужгород, знайшов приміщення, де розташований офіс ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ», та повідомив, що хоче придбати трактор МТЗ-82. Під час оформлення договору менеджер (представник) товариства ОСОБА_3 запропонувала внести 50% від вартості покупки як авансовий платіж за трактор, тобто 45 000,00 грн., а інших 50% вартості сплатити після доставки йому трактора (також повідомила, що можна сплачувати і протягом 12-ти місяців рівними частинами в розстрочку). При укладенні договору він звернув увагу, що предметом договору є модель трактора, яка на ринку коштує набагато більше, однак працівник товариства його запевнила, що вказаний трактор «акційний», і тому саме він повинен бути вписаний в предмет договору, оскільки це їй необхідно для звітності, а фактично договір стосується трактора моделі «МТЗ-82» за ціною 90 000,00 грн. Він став вагатися, чи підписувати договір, оскільки засумнівався, чи правду говорить ОСОБА_3 про «акційний» трактор. Однак, остання викликала двох невідомих мужчин, які фактично під погрозами заставили його підписати договір, який він залишив працівнику відповідача ОСОБА_3 Вона при цьому і далі запевняла, що вартість трактора становитиме для нього 90 тис. грн., і що він оплатив 45 тис. грн. як авансовий платіж, а решту 45 тис. грн. оплатить після отримання трактора. Але трактора йому не доставили до нинішнього дня. За його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 внесено відомості про вчинення злочину товариством, проте, 17.10.2016 року провадження було закрито і повідомлено позивача про те, що на думку поліції, в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, а не кримінальне правопорушення. Йому порадили звернутися до суду. Він звернувся до відповідача із заявою про розірвання вищевказаного договору та просив повернути йому авансовий платіж в сумі 45 тис. грн. Проте, товариство відмовилось. Згодом, він більш детально ознайомився із змістом договору та квитанції, наданої представником відповідача і зрозумів, що 50% авансового платежу розглядається відповідачем як комісія за організацію угоди (плата за консультацію), яка згідно умов договору не повертається у випадках припинення чи розірвання договору.

Сума комісії за організацію угоди в розмірі 45 000,00 грн. не співмірна наданим відповідачем послугам, оскільки послуги зводились лише до копіювання близько 20-ти аркушів паперу, заповненням персональних даних позивача та друку однієї квитанції. Пізніше, ознайомившись детально із умовами договору, він зрозумів, що предметом фінансового лізингу за даним договором є транспортний засіб (трактор) моделі «Беларус-82.1», який відповідач зобов'язувався придбати в порядку та на умовах, що визначені договором фінансового лізингу, вартість предмета лізингу 450 000,00 грн.

Представника позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що договір фінансового лізингу від 29.09.2016 року № 1194 укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ "Лізингова компанія "АВТО ЛАЙФ" в письмовій формі є нікчемним тому, що такий договір має бути нотаріально засвідчений, а отже, має бути визнаний недійсним.

Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 1194, згідно якого предметом лізингу є трактор марки «Беларус 82.1» (а.с. 6-13).

Відповідно до квитанції від 29 вересня 2016 року (а.с.14) ОСОБА_1 сплатив ТзОВ " Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» грошові кошти в сумі 45000 гривень. Призначення платежу у квитанції зазначено як "реєстраційний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 1194 від 29.09.2016 року".

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові №6-2766цс15, яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 29.09.2016 року № 1194 укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ "Лізингова компанія "АВТО ЛАЙФ" в письмовій формі і такий договір нотаріально посвідчено не було, а отже такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що до нікчемного правочину - Договору Фінансового Лізингу № 1194 від 29.09.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ "Лізингова компанія "АВТО ЛАЙФ", необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Враховуючи вищевказану норму, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім платіж в сумі 45 000 гривень.

В силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 58, 59, 60, 88, 209, 213, 220, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 1194, укладений 29 вересня 2016 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» (, м. Київ, вул. Лінійна, 17 офіс 107) на користь ОСОБА_1 сплачені ним на виконання договору фінансового лізингу № 1194 від 29.09.2016 року кошти в розмірі 45000,00 грн. (сорок пять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» (, м. Київ, вул. Лінійна, 17 офіс 107) на користь ОСОБА_1 640,00 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_5