Справа № 639/2535/17
Провадження № 2/639/1390/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину понесених протягом березня-травня 2017 року додаткових витрат на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 4 841,10 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно на додаткові витрати на утримання малолітнього сина у сумі 1 900 грн. до початку навчання дитини у школі, а саме до 31.08.2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з вересня 2011 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_3.

У вересні 2013 року їх сімейні стосунки були припинені, та сторони перестали вести спільне господарство. З цього часу дитина проживає з матір'ю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Але у зв'язку з необхідністю інших додаткових витрат, цих коштів не вистачає на належне утримання та розвиток дитини.

Дитина, ОСОБА_3, є малолітньою, часто хворіє, має певні хвороби, а саме - мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперактивності, синдром гіперзбудливості, антено-неврологічний синдром, у зв'язку з чим потребує певних ліків, нагляду лікарів, обстеження та лікування, особливої уваги до психологічного, неврологічного стану дитини.

Саме ці обставини обумовлюють необхідність відвідування дитиною Центру навчання та розвитку Smartik, оскільки в звичайних садочках велика кількість дітей, та йому не буде надана необхідна увага та підхід.

Також дитина потребує відвідування лікаря-логопеда, якого вона відвідує в Центрі навчання та розвитку Smartik.

В разі захворювання дитина проходить обстеження та лікування в Амбулаторії «Педіатр Плюс».

Раніше ці всі затрати ніс відповідач, однак на даний час він кошти на додаткові витрати для дитини не надає.

Всього за березень, квітень, травень 2017 року на додаткові витрати для дитини, позивачем було витрачено 9 782,20 грн., а саме: оплата дитячого садочка за березень 2017 року 3400 грн., за квітень 2017 року - 3100 грн., за травень 2017 року - 2400 грн., а всього 8900 грн.; оплата медичних послуг - 710 грн.; придбання ліків - 172, 20 грн.

Постійні додаткові витрати на дитину складають 3800 грн. без врахування ліків, медичних послуг, а саме: щомісячний абонемент в Центрі навчання та розвитку Smartik у сумі 3400 грн., відвідування лікаря-логопеда, вартість одного прийому складає 100 грн. (необхідне відвідування 4 разів на місяць, що складає 400 грн.).

Позивач зазначає, що самостійно нести дані витрати їй важко, а позбавляти дитину всього необхідного для її фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку в край невірно.

Отже, фактично позивачем були понесені додаткові витрати на дитину у березні-травні 2017 року на суму 9 782,20 грн., щомісячні передбачувані додаткові витрати складають 3800 грн., половину з яких вона і просить стягнути з відповідача.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

11.09.2017 року позивач ОСОБА_1 просила суд прийняти заяву про збільшення позовних вимог. Згідно даної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь половину понесених протягом березня-вересня 2017 року додаткових витрат на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 10 873,66 грн.; стягнути щомісячно додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2 250 грн. до початку навчання дитини у школі, а саме до 31.08.2018 року та стягнути судові витрати.

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог позивач посилається на те, що всього за березень-вересень 2017 року на додаткові витрати для дитини нею було сплачено 21 847,31 грн., а саме на оплату відвідування дитиною Центру розвитку та навчання Smartik - 19 370 грн., на оплату медичних послуг та придбання ліків - 1 877,31 грн., на відвідування лікаря-логопеда - 600 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково, не заперечували проти стягнення з відповідача на її користь витрат на медичні послуги в сумі 635 грн., на придбання ліків в сумі 303,66 грн., на оплату послуг логопеда в сумі 300,00 грн.

В обґрунтування заперечень посилаються на те, що, на думку відповідача, позивач не має матеріальної можливості нести щомісячні додаткові витрати на утримання дитини в тому розмірі, який вона вказала в позові. Ні позивачка, ні відповідач на теперішній час не мають фінансової можливості оплатити відвідування дитиною приватного дитячого садка, вартість якого складає 5000 грн. на місяць.

Відповідач зазначає, що він не давав згоди на оплату матір'ю дитини цих коштів у період з березня по вересень 2017 року, та повідомляв позивачку про неможливість оплати цих коштів з його боку.

ОСОБА_2 зазначає, що він працює: на посаді старшого наукового співробітника у Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України», на 0,25 ставки асистентом за сумісництвом у Національному фармацевтичному університеті, за сумісництвом у медичному центрі «Нейрон». Розмір його середнього щомісячного заробітку складає 4200 грн. Згідно рішення суду з нього на утримання дитини стягуються аліменти у розмірі ? частини доходів щомісячно. Тому виплачувати позивачці додаткові витрати на дитину в розмірі, вказаному в позові, відповідач не має фінансової можливості. Такої матеріальної можливості не має і сама позивачка, оскільки не має доходу.

Щодо стягнення додаткових витрат наперед, відповідач вважає, що позивач зобов'язана довести в суді те, що такі витрати є вкрай необхідними для дитини. Також відповідач не погоджується зі ствердженнями позивача щодо діагнозів, якими нібито страждає дитина.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками якого є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1. ( а.с. 8)

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. ( а.с. 24-27)

Відповідно до принципів Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її розвитку, освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

В статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Окрім того відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 офіційно працює, а саме у Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» на посаді старшого наукового співробітника, у Національному фармацевтичному університеті на 0,25 ставки асистентом за сумісництвом, у медичному центрі «Нейрон» за сумісництвом на посаді лікаря психіатра. Згідно довідок відповідач ОСОБА_2 за перший квартал 2017 року має дохід в загальній сумі 11 196,75 грн. (7137,75 грн.+3849 грн.+210 грн.). ( а.с. 50-51, 52-53, 54)

За другий та третій кварта відповідач ОСОБА_2 отримав дохід у загальній сумі 33 723,77 грн. (31115,73 грн. + 1894,54 грн. +713,50 грн.), що підтверджується відповідними довідками підприємств, наданих відповідачем в судовому засіданні.

Мати дитини ОСОБА_1 працює в ВБО «Український фонд «Благополуччя дітей» та має дохід за перший квартал 2017 року у сумі 1660 грн. ( а.с. 67)

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3 відвідує: Центр навчання та розвитку Smartik, заняття у лікаря-логопеда, проходив обстеження в Амбулаторії «Педіатр Плюс», в Харківській міській дитячій лікарні №5, проходив курс лікування. ( а.с. 9-15, 114-132)

На підтвердження витрат на оплату вищезазначених затрат ОСОБА_1 надано: копії абонементуЦентру навчання та розвитку Smartik за березень 2017 року на суму 3400 грн., за квітень 2017 року на суму 3100 грн., за червень 2017 року на суму 2 580 грн., за липень 2017 року на суму 1 760 грн., за серпень 2017 року на суму 1 630 грн., за вересень 2017 року на суму 4 500 грн.; копії квитанцій за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року за медичні консультації на загальну суму 1240 грн.; копії чеків на придбання ліків на загальну суму 610,50 грн.; копії чеків на оплату послуг логопеда за квітень-травень2017 року на суму 600 грн. ( а.с. 9, 14, 15, 124-132, 133)

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини за минулий час, які вже понесла мати, суд виходить із доведеності даних витрат.

Так, у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для звільнення від доказування в даному випадку судом не вбачається.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що надані позивачем в якості доказів копії абонементуЦентру навчання та розвитку Smartik за березень 2017 року на суму 3400 грн., за квітень 2017 року на суму 3100 грн., за червень 2017 року на суму 2 580 грн., за липень 2017 року на суму 1 760 грн., за серпень 2017 року на суму 1 630 грн., за вересень 2017 року на суму 4 500 грн. не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які підтверджують фактичну оплату даних сум ОСОБА_1 за перебування дитини у вищезазначеному Центрі.

Чеки або квитанції, які підтверджують факт оплати послуг Центру навчання і розвитку Smartik, позивачем суду не надано.

Що стосується витрат за медичні консультації дитини на загальну суму 1270 грн., витрат на придбання ліків на суму 607,31 грн., оплату послуг лікаря-логопеда в сумі 600 грн., то в цій частині суд приходить до висновку про їх доведеність та вважає необхідним стягнути з відповідача ? частину даних витрат, а саме грошові кошти в сумі 1238,66 грн. (за медичні консультації 635грн., на придбання ліків 303,66 грн., оплата лікаря-логопеда 300 грн.)

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в майбутньому, суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог в даній частині позивачем було надано Договір про надання послуг №1/2017 від 01.09.2017 року , який укладений між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1, відповідно до якого виконавець надає послуги з догляду за дитиною замовника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Центру розвитку та навчанняSmartik. ( а.с. 114-121)

Однак, матеріали справи не містять даних щодо відношення ФОП ОСОБА_6 до Центру розвитку та навчанняSmartik, який нібито буде відвідувати дитина ОСОБА_3.

Крім того, суд зазначає, що оскільки додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати, які вона в майбутньому буде нести у зв'язку з відвідуванням дитиною Центру розвитку та навчанняSmartik, є необхідними для розвитку дитини, суд вважає необхідним у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в даній частині відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-216 ЦПК України, ст. ст. 141, 185 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, Законом України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Лівни Орловської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого у Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» старшим науковим співробітником, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 1 238,66 грн. (одна тисяча двісті тридцять вісім гривень 66 копійок).

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович