АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5627/17 Справа № 192/598/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року про повернення позовної заяви як неподаної у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток та визнання права власності на майно, повернуто позивачам на підставі положень ч.2 ст.121 ЦПК України (а.с.21).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.71-74).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суддя керувався положеннями ч.2 ст. 121 ЦПК України та виходив з того, що вимоги ухвали судді про залишення вказаної позовної заяви без руху не виконано, а саме позивачами не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, не визначено ціну позову та не сплачено належним чином судовий збір за заявленими вимогами про визнання права власності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком судді, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток та визнання права власності на майно, як така, що не відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України (позивачами не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, не визначено ціну позову та не сплачено належним чином судовий збір за заявленими вимогами про визнання права власності) залишена без руху та позивачам запропонований строк для усунення недоліків (а.с.11).

31 травня 2017 року з метою виконання недоліків зазначених в ухвалі судді про залишення без руху позивачами надана уточнена позовна заява та доплачений судовий збір за вимоги майнового характеру (а.с.16-20).

Ухвалою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року визнано неподаною та повернено позивачам позовну заяву (а.с.21).

До матеріалів позовної заяви додано довідку про державну реєстрацію та технічний стан будівель і оцінку нерухомого майна, з якої вбачається, що вартість будинку, який розташований за адресою: с. Звонецький Хутір, вул. Красна, 45, Солонянського району. Дніпропетровської області становить 53 261 грн.

З витягу про грошову оцінку земельної ділянки, розташованої на території Микільської сільскої ради Солонянського району Дніпропетровської області вбачається, що вартість земельної ділянки становить 71 584 грн.

З урахуванням вартості майна, яке становить 64 000 (шістдесят чотири тисячі) грн. та складається з 7/24 частин житлового будинку та 7/24 частину земельної ділянки, судовий збір становить 640 грн.

Крім того, позивачами було сплачено по 640 грн. за кожну вимогу немайнового спору, що підтверджується оригіналами квитанцій (а.с.1-2).

Також, судом не прийнято до уваги, що законом визначені стадії судового процесу, протягом яких позивач має право подавати свої докази (ч.2 ст. 27 та ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України), а тому ненадання їх до позовної заяви не може являтися підставою для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст. 121 ЦПК України.

Вищезазначене узгоджується з розясненнями викладеними у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 червня 2009 року, за змістом яких подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

За встановлених обставин колегія вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ч. 2 ст. 121 ЦПК України заяви у зв'язку з не виконанням вимог ухвали судді про залишення без руху є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

За таких обставин, безпідставне визнання позовної заяви неподаною та її повернення, на думку колегії суддів не ґрунтується на законі та суперечить положенням статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права,інтересу та свідчить про порушення судом порядку вирішення питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала судді першої інстанції підлягає скасуванню з переданням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6