Справа №: 398/2600/16-ц
провадження №: 2/398/374/17
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Шостак А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту,
Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що між ним та акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір №300131/123544/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на три місяці в іноземній валюті. Строк розміщення вкладу до 27.01.2015 року та сума вкладу становила 10 000 доларів США 00 центів. У визначений договором строк позивач звернувся з до відповідача, але йому було видано 7 800 доларів США 00 центів, а решту вкладу позивач не отримав, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму неповернутого вчасно вкладу згідно договору-заяви про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» №300131/123544/3-14 від 27.10.2014 року на три місяці в іноземній валюті в розмірі 2 587 доларів США 00 центів.
Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задоволити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надіслав письмові заперечення щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що розпочата процедура ліквідації акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та строк подання вимог кредиторів до Уповноваженої особи Фонду 21 січня 2016 року, але позивач не звернувся з вимогою про повернення депозиту.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
27 жовтня 2014 року укладено договір-заяву №300131/123544/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на три місяці в іноземній валюті, між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит».
За умовами даного договору-заяви відповідач приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №2630.2.202831.004 у розмірі 10 000 доларів США 00 центів та процентна ставка становила 11,60 % річних. Строк дії вкладу з 27 жовтня 2014 року до 27 січня 2015 року.
З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позову до суду строк дії договору закінчився, але відповідач не повернув внесок у повному обсязі.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти у готівковій або в безготівковій формі, у валюті України чи в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умов договору.
Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що операції з приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб належить до виключно банківських операцій.
Суд дійшов висновку, що з моменту прийняття вкладу у відповідача виникло зобовязання щодо повернення вкладнику такої ж самої суми грошей на умовах та в порядку, встановлених договором.
Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Договір банківського вкладу є нікчемним, якщо не додержано письмової форми. Така форма вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12 листопада 2003 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобовязаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо, згідно п. 1.10.
П. 10.1 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції №337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
З огляду на вищенаведене, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року та постанові від 16 листопада 2016 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
Оскільки дія депозитного договору закінчилася та відповідно до умов договору відповідач, станом на дату закінчення договору повинен був повернути депозитний вклад позивачу, але не повернув, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості депозитного вкладу підлягають задоволенню.
Згідності ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі вкладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 626, 628, 629, 1058, 1059, 1061, 1167, 1173 ЦК України, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ідентифікаційний код 09807856 на користь ОСОБА_1, депозиту у розмірі 2 587 (дві тисячі пятсот вісімдесят сім) доларів США 00 центів.
Стягнути з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 698 (шістсот девяносто вісім) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особи, які не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА