Номер провадження: 22-ц/785/627/17
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Лопотанові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року,-

встановила:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, укладений відповідно до довідки-рахунку від 20.06.2013 року, витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на його користь зазначений автомобіль.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31.12.1999 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі ними було придбано за спільні кошти автомобіль LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1.

Позивач зазначив, що йому нещодавно стало відомо, що даний автомобіль було відчужено, згідно довідки рахунку від 20.06.2013 року.

Оскільки позивач згоди на продаж зазначеного автомобіля не надавав, то просив визнати зазначений договір купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля LEXUS RX 350, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до довідки-рахунку від 20.06.2013 року.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у зволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивач з 31 грудня 1999 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3

30 грудня 2011 року ними спільно було придбано автомобіль марки «Лексус» модель RX 350 випуску2008 року, який було оформлено на ОСОБА_3

У подальшому 20 червня 2013 року ОСОБА_3 відчужила спірний автомобіль рідній сестрі позивача - ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку.

У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без його, її згоди, якщо цей договір виходить за рамки дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя повинна бути подана письмово.

Судом встановлено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний позивачем і відповідачкою ОСОБА_3 у період шлюбу на спільні кошти.

Оскільки автомобіль є цінною річчю, і потребує державної реєстрації, то позивач повинен був надати свою письмову згоду на його відчуження, яка відповідно довимог закону є обов'язковою.

Такої згоди позивач не надавав, а його дружина ОСОБА_3 провела відчуження автомобіля, повіривши завірянням відповідачки ОСОБА_4, яка діяла недобросовісно, про те що позивач- її рідний брат знає про відчуження автомобіля і згоден на вчинення правочину по відчуженню їй- ОСОБА_4. спірного майна, бо знала, що між позивачем та ОСОБА_5 завжди існували дружні довірчі родинні стосунки, а отже підстав не довіряти ОСОБА_4 у неї не було.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_4 фактично розрахувалась з ОСОБА_3 за придбаний у неї автомобіль, не підтверджені належними і допустимими доказами у справі, зокрема письмовим підтвердженням факту отримання грошей ОСОБА_3

Районний суд прийшов до висновку про те, що позивач не знав про укладення правочину про відчуження автомобіля і усної згоди на вчинення цього правочину не давав, і з цим висновком погоджується і судова колегія, оскільки він не спростовується наявними у справі доказами. Зокрема, після перереєстрації автомобіля його державний реєстраційний номер не змінився, а відповідно позивач не міг передбачити зміну власника автомобіля.

Посилання ОСОБА_4 на те, що за гроші, отримані нею від реалізації спірного автомобіля ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1, яка використовується у інтересах сім'ї, не можуть бути підтвердженням отримання грошей за проданий автомобіль, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра