Дата документу 20.04.2017
Справа № 334/214/17
Провадження № 2/334/1470/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

за участю прокурора Красуля Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній заяві зазначив, що мати дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, наразі її місце перебування невідоме, зв'язок з громадянкою відсутній.

По відношенню до ОСОБА_1 гр. ОСОБА_3 є одинокою матір'ю (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 8 від 25.02.2015 р).

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відбуває покарання в Білоцерківській виправній колонії № 35 з 15.08.2015 року засуджений 11.06.2015 року Таращанським райсудом Київської області за ст. ст. 162 ч.І, 70 ч.4, 72 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Малолітні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, перебувають на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 03.06.2016 року, як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах.

Малолітні прибули на територію Дніпровського району 01.05.2016 з родиною тіткою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає за адресою (винаймає житло): АДРЕСА_1.

З 12.02.2015 по 20.04.2016 малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на повному державному забезпеченні у комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізованому Обласному будинку дитини м. Біла Церква». Діти влаштовані на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації «Про тимчасове влаштування малолітніх до комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований Обласний будинок дитини м. Біла Церква» та заяви гр. ОСОБА_4 щодо складних життєвих обставин родини (відсутність житла, роботи, засобів для існування). За час перебування дітей у закладі батьки відвідали їх п'ять разів.

Згідно витягу з історії розвитку ОСОБА_1, дівчинка хворіє на розлад мовного розвитку, сімейний тубконтакт, що свідчить про те, що мати не приділяла належної уваги дитині, не займалася її лікуванням та вихованням.

Згідно витягу з історії розвитку ОСОБА_2, хлопчик хворіє на затримку психомовного розвитку, що свідчить про те, що мати не приділяла належної уваги дитині, не займалася її лікуванням та вихованням.

Згідно нотаріально засвідченої заяви (зареєстрованої в реєстрі за № 179 від 19.01.2016) гр. ОСОБА_5 забрала дітей з комунального закладу в свою родину на постійне проживання та виховання.

З 03.06.2016 по теперішній час мати дітей - ОСОБА_3 жодного разу з дітьми не спілкувалася, станом здоров'я не цікавилася, матеріально не утримувала.

Гр. ОСОБА_4 02.11.2016 написав заяву (посвідчену начальником Білоцерківської виправної колонії № 35), що після звільнення з місць позбавлення волі має намір на подальше виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

03.11.2016року на комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання про стан виконання батьківських обов'язків гр. ОСОБА_3, 1993 р.н., відносно малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 Мати дітей на засідання комісії не з'явилася, жодних пояснень щодо неявки не надала.

Тому позивач, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своїх малолітніх дітей, права і інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, керуючись ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2 та стягнути на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитись неповнолітні, аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину, затвердженого для дітей відповідного віку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила ухвалити заочне рішення.

Прокурор, у судовому засіданні, позов підтримала.

Відповідачка заперечень проти позову не надала, в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлялася своєчасно, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності, та підставі наявних у справі матеріалів.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка, ОСОБА_7, суду пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки, та у січні 2016 року забрала її дітей з комунального закладу в свою родину на постійне проживання та виховання, у зв'язку з тим, що сестра вихованням дітей займатися не бажає та взагалі на теперішній час її місце знаходження невідоме.

Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, висновок прокурора, який вважає необхідним позов задовольнити, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідачка систематично ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює як свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов'язків.

Згідно з висновком Дніпровської районної адміністрації 05/01-25/0031 від 06.01.2017 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3.

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Мати малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Обґрунтування позовних вимог підтверджується, свідоцтвом про народження дітей, висновком органу опіки і піклування Дніпровської районної адміністрації Запорізької міської ради 05/01-25/0031 від 06.01.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, відносно її неповнолітніх дітей.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст.164-166 СК України, ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», від 26.04.2001р. №2402-ІІІ, п.16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ч.1 ст.9, ч.1 ст.26 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-XII (789-12) від 27.02.1991р, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 позбавити батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 позбавити батьківських прав у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка була зареєстрована АДРЕСА_2, аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитися ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5., в розмірі 1/3 частини заробітку відповідачки, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 31.01.2017р. та до повноліття дітей.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1600грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Колесник С. Г.