Справа № 161/5/17 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1210/17 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - Волошина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Немм Олена Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Немм О. В. від 01 квітня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 1591. Стягнуто з ТзОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 551,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Згідно із ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення оскаржуваного виконавчого напису на підставі наданих відповідачем документів нотаріусом у порушення вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України належним чином не досліджено документи щодо підтвердження безспірності заборгованості.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0201/0708/74-092, відповідно до якого останньому було надано кредитні кошти в розмірі 94000,00 доларів США із сплатою 11,9 % річних з кінцевим терміном погашення 15 липня 2038 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір від 15 липня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.13-14).

У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору виникла заборгованість на суму 103780,89 доларів США.

02 лютого 2011 року АТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», надіслало на адресу ОСОБА_2 повідомлення про зміну умов кредитного договору №0201/0708/74-092 від 15 липня 2008 року (а.с.11).

Разом з тим, ПАТ «Сведбанк» скористалось правом дострокового повернення кредиту і звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2012 року позов задоволено, стягнуто солідарно в користь АТ «Сведбанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № 0201/0708/74-092 від 15 липня 2008 року в сумі 115456 долари США 41 центи, що за курсом НБУ станом на 26 квітня 2012 року складає 1053287 грн. 60 коп.(а.с.57-58).

28 листопада 2012 року між АТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. В свою чергу Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариство з обмеженою. відповідальністю «Кредитні ініціативи» уклали між собою договір факторингу від 28 листопада 2012 року.

Внаслідок укладення даних договорів відбулося відступлення права вимоги за спірним кредитним договором на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" , а саме останній набув статусу нового кредитора за кредитним договором, позичальником якого є ОСОБА_2

Тому рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, стягнуто з поручителя ОСОБА_7 в користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 0201/0708/74-092 від 15 липня 2008 року в розмірі 45489 доларів США, що станом на 01 серпня 2014 року становило 544115,93 грн. та складається із заборгованості по відсотках за період з 15 травня 2012 року по 01 серпня 2014 року в сумі 24911,56 доларів США та заборгованості по пені в сумі 20577,44 доларів США. (а.с.48-49).

Однак, рішенням Апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, і в позові відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з вимогою до поручителя про погашення заборгованості за спірним кредитним договором та припиненням поруки (а.с. 50-52). Проте апеляційним судом констатовано, що оскільки рішенням суду від 15 травня 2012 року стягнуто солідарно в користь АТ «Сведбанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором, в тому числі й тіло кредиту і відповідні проценти та неустойку станом на 26 квітня 2012 року, тому до поручителя можна було звернутися із позовом в шестимісячний строк лише про стягнення суми боргу за нарахованими відсотками і пенею за період з 15 травня 2012 року.

01 квітня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за №1591, про реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 0201/0708/74-092 та договором іпотеки за № 3676 від 15 липня 2008 року та договорами факторингу від 28 листопада 2012 року про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, строк платежу за якими настав 28 листопада 2012 року. Нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору за період з 28 листопада 2012 року по 01 лютого 2014 року, а саме: борг за кредитом - 728394,10 грн; за відсотками за користування кредитом - 349986,77 грн. та суми плати, що здійснена ПАТ «Альфа банк» за вчинення виконавчого напису - 3834 грн., що разом становить станом на 01.02.2014 року суму 1082214,87 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації даної квартири (а.с.12).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і впорядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (надалі - Перелік документів)

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису серед додатків зазначають виписку з рахунка боржника та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, однак до матеріалів даної справи такі документи не долучались. Відсутність виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення позбавляє можливості встановити факт дотримання ТОВ «Кредитні ініціативи» трьохрічного строку звернення з часу виникнення права вимоги та про безспірність вимоги.

Крім того, судом встановлено, що повідомленням за № 75 від 02.02.2011 року про зміну умов договору № 0201/0708/74-092 від 15.07.2008 року ПАТ «Сведбанк» змінив термін дії кредитного договору, встановивши дату 11 лютого 2011 року. Ці зміни внесені до договору на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України та пункту 3.8 кредитного договору.

Відповідно до п.3.8 кредитного договору при настанні обставин (зокрема порушення строків платежів, невиконання зобов'язань позичальників, недостовірності інформації, наданої позичальником, неукладення позичальником з банком у визначені строки договорів про зміну та доповнення до іпотечного договору та інші), які за згодою сторін визнаються такими, що свідчать про суттєве порушення позичальником умов цього договору, банк має право надіслати позичальникові повідомлення про зміну умов цього договору у будь-який час з моменту настання вказаних обставин. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за взаємною згодою сторін вважається таким, що настав на десятий календарний день з дня направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору у порядку, передбаченому цим пунктом (а.с.7).

Внаслідок укладення угод (договорів) факторингу між АТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс», а в подальшому між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 28 листопада 2012 року відбулося відступлення права вимоги за спірним кредитним договором. Отже, відбулося відступлення права вимоги за спірним кредитним договором на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи".

Відповідно до пункту 2.2 договорів факторингу з моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованості стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, в тому числі тих, які можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п.2 ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно ж до норм ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки банк змінив строк виконання основного зобов'язання, перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 11 лютого 2011 року, тому для ТОВ «Кредитні ініціативи», як нового кредитора та іпотекодержателя, за договорами факторингу, строк звернення з вимогами до боржника в межах трирічного строку почався з 11.02.2011 р. і тривав по 11.02.2014 р. Так як виконавчий напис вчинений 01.04.2014 року, колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо визнання його таким, що вчинений після спливу трирічного строку.

Крім того, матеріали даної справи не містять належних доказів на підтвердження безспірності заборгованості позичальника ОСОБА_2

При цьому судом встановлено, що ПАТ «Сведбанк» скористалось правом дострокового повернення кредиту, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2012 року було повністю задоволено позов та стягнуто солідарно в користь АТ «Сведбанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №0201/0708/74-092 від 15 липня 2008 року в сумі 115456 долари США 41 центи, що по курсу НБУ станом на 26 квітня 2012 року складає 1053287 грн. 60 коп. та 131056,43 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому написі визначена сума боргу, яка становить 1078380,87 грн., без зазначення дати, станом на яку здійснено перерахунок в еквіваленті з долара США на гривні, в тому числі, борг за тілом кредиту - 728394,10 грн., при цьому не враховано, що сума тіла кредиту вже була раніше стягнута рішенням суду в 2012 році, що свідчить про відсутність безспірності вимоги.

Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, надані до матеріалів справи копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не містять підтвердження про направлення боржнику повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки з доказами відправки, а також відсутні належні документи щодо підтвердження суми заборгованості, зокрема виписка з особового рахунку боржника, що є одним із первинних документів.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у нотаріуса не було доказів про безспірність вимог банку, боржником не була отримана вимога про погашення заборгованості за кредитним договором новим кредитором, не дотримано стягувачем трирічного строку з дня виникнення права вимоги на подання документів про вчинення виконавчого напису, а тому обґрунтовано визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Покликання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що нотаріусу на вчинення виконавчого напису надані всі необхідні документи, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді