Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» (далі - ПАТ «БГ Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (далі - ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства»), правонаступником якого є ПАТ «БГ БАНК», був укладений кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 900 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % відсотків річних та терміном повернення до 26 квітня 2018 року.

Станом на 01 серпня 2016 року відповідач не сплачує відсотки за користування кредитом, нараховані за період із листопада 2014 року до червня 2016 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17 744,22 доларів CШA, яку ПАТ «БГ Банк» просило стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року, позов ПАТ «БГ Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «БГ Банк» кредитну заборгованість у розмірі 17 744,22 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржувані судові рішення не повністю відповідають зазначеним вимогам закону.

Судами встановлено, що 30 квітня 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, на підставі якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 900 тис. доларів США зі сплатою 13,5 % річних та терміном повернення до 26 квітня 2018 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, зокрема у зв'язку з несплатою відсотків за користування кредитом, нарахованих за період із листопада 2014 року до червня 2016 року, станом на 01 серпня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 17 744,22 доларів США.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього на користь ПАТ «БГ Банк».

Із такими висновками повністю погодитися не можна.

Судами встановлено, що 30 квітня 2008 між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачем отримано кредит в іноземній валюті в сумі 900 тис. доларів США.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання укладено іпотечний договір від 30 квітня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку передано домоволодіння, загальною площею 306,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1, та розташоване на земельній ділянці площею 0,0174 га та земельній ділянці площею 0,0205 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до пункту 1.4 іпотечного договору вартість предмета іпотеки становить 4 875 689 грн.

Крім того, 05 серпня 2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та ОСОБА_3 укладено ще один договір іпотеки, предметом якого є земельні ділянки розміром 0,0205 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, та розміром 0,0174 га, що знаходиться по АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 1.4 цього договору вартість земельних ділянок площею 0,0205 га та 0,0174 га становить 1 079 893 грн та 916 592 грн відповідно.

З матеріалів справи також убачається, що 14 листопада 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРКО ПОЛО» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло») укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3

05 червня 2015 між ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» та публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» (далі - ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід») від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами від 01 червня 2012 року № 1-КІФ діє товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал» (далі - ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал»), укладено договір про відступлення права вимоги № 1007, згідно з яким право вимоги перейшло до іншої юридичною особи.

14 липня 2015 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі договору про управління активами від 01 червня 2012 року № 1-КІФ діє ТОВ «Компанія по управлінню активами «Домініон-Капітал», та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Агро Фактор» (далі - ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор») укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відступлене право вимоги за кредитними договорами, укладеними між юридичними та фізичними особами та ПАТ «БГ Банк», у тому числі і за кредитним договором ОСОБА_3

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 29 лютого 2016 року № 54255602 власником домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1, земельної ділянки розміром 0,0205 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, та земельної ділянки розміром 0,0174 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, є ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор», підставою виникнення права власності були договори іпотеки від 30 квітня 2008 року № 1661, від 05 серпня 2008 року № 3296, договір про відступлення права вимоги та кредитний договір від 30 квітня 2008 року № ОАВ-ПЖ-300408-1.

Проте, суд першої інстанції на порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив усіх доводів та наданих сторонами доказів у їх сукупності, не з'ясував і не встановив, на підставі чого здійснена реєстрація права власності на вищезазначене нерухоме майно, що було предметом іпотечних договорів від 30 квітня та 05 серпня 2008 року, яка сума боргу була стягнута за рахунок іпотечного майна і станом на який час, чи було припинено основне зобов'язання.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема наявної у матеріалах справи копії постанови Київського апеляційного господарського суду від 02 грудня 2015 року, вбачається, що договір, укладений між ПАТ «БГ

Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» про відступлення

права вимоги, у тому числі й за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3, визнано недійсним, застосовано наслідки недійсності правочину та зобов'язано ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» повернути усі документи ПАТ «БГ Банк».

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилався на те, що станом на момент пред'явлення позову власності на іпотечне майно належало ТОВ «ФК «Агро Фактор».

Проте, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БГ Банк» заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції не перевірив доводів відповідача, не з'ясував, чи виконано вищезазначене рішення господарського суду, чи мало право вимоги ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_3 на момент звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищевказане уваги також не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, дійшов помилкового висновку про те, що рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням норм матеріального процесуального права.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик