Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/1488/17
Провадження № 2/644/1311/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «Про стягнення боргу»-

в с т а н о в и в:

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-9).

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, прохає: стягнути з ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 132 324 грн. 52 коп. та відсотки в сумі 5 437 грн. 99 коп., загальна сума стягнення складає - 137 762 грн. 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з ОСОБА_4 знайомий з 2003 року. В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з проханням надати в борг певну суму коштів.

18 жовтня 2016 року з ОСОБА_4 був укладений договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_4 були передані у борг 4 973 євро. Договір було укладено у простій письмовій формі у вигляді розписки, складеній відповідачем власноруч. Згідно умов вказаного договору, борг слід було повернути строком до 17 листопада 2016 року.

21 листопада 2016 року Відповідач повернув - 9 999 грн. 75 коп. В телефонному режимі Відповідач запевнив, що все памятає та борг поверне. Проте на даний час борг залишається не повернутим.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов. Додатково пояснив, що він приїхав на христини до доньки знайомої до м. Харкова з якою навчались. Йому зателефонував ОСОБА_4 та попрохав позичити грошей. Зустрілись в м. Харкові біля будівлі міського БТІ де ОСОБА_4 написав розписку; оригінал розписки знаходиться у нього Позивача; він передав ОСОБА_4 4 973 Євро; оскільки ОСОБА_4 борг не повернув, той звернувся до суду. На запитання відповів, що акт прийому передачі грошей не складався, розписка була написана без свідків; він, Позивач, офіційно не працює і часто відвідує Польщу. Впевнений про відсутність товарно-грошових відносин і впевнений про відсутність спільної підприємницької діяльності між ними; які відправлення ТОВ «АВТОЛЮКС Експрес Пошта», «Новою Поштою» до ОСОБА_4 - не може пояснити; будь-яких підтверджень наявності грошових коштів в Євро або гривні, переведених в Євро - не може надати до суду за їх відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що знає ОСОБА_2, бо вони разом служили в армії. ОСОБА_2 проживає на Західній Україні і часто виїжджав до Польщі, і привозив натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси. Саме ОСОБА_2, зателефонував та запропонував реалізовувати натуральну оболонку (кишки) для виробництва ковбаси. В той час він ОСОБА_4, мав відношення до мясокомбінату, а тому - погодився на пропозицію. ОСОБА_2 передавав йому натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси, а він передавав ОСОБА_2 гроші.

В день коли була написана розписка, 18 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 приїхав до м. Харкова з ОСОБА_3, його представником. ОСОБА_2 пояснив, що має певні борги, оскільки взяв кредит і просив його написати розписку про нібито отримання коштів, щоб показати дружині. В цій розписці не йшлось про отримання коштів і навіть акт прийому передачі не складався, бо насправді гроші не передавались.

Свідок: ОСОБА_6, пояснив, що ОСОБА_4, є його сином. Вказав про те, що вони з сином проживають разом, бо син має непорозуміння з дружиною. Сказав, що знає ОСОБА_2, як знайомого сина. ОСОБА_2 привозив з Польщі до України натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси, бабіну якої свідок приніс у судове засідання для огляду і направляв до Харкова для реалізації. Вказаний товар він отримував 6-7 разів, гроші перераховував на імя дружини Позивача - ОСОБА_7. Щодо розписки, яку написав його син, пояснив, що будь-яких коштів його син не брав, оскільки заробляє достатньо.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1046 та ОСОБА_1 71 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частина друга статті 1047 Цивільного кодексу України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У разі не виконання обовязку позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до Позичальника може бути застосовано положення статей 625, 1048- 1050 ЦК України.

В свою чергу, згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлені в постанові від 11 листопада 2015р. у справі № 6-1967цс15, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 18 жовтня 2016р. ОСОБА_4 було складено розписку наступного змісту: «Я, ОСОБА_8, зарегистрированный по адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 Орджоникидзевский РВ ХМУ УМВС Украины в Харьковской области 30 марта 2000 года. Беру в долг у ОСОБА_9 суму в размере 4973 Євро (четыре тысячи девятисот семьдесят три евро) и обязуюсь отдать до семнадцатого ноября 2016 года». Зазначена розписка містить дату складання 18 жовтня 2016р, підпис ОСОБА_4

Вказана розписка не посвідчена нотаріально. Також варто зазначити, що ні Позивачем, ні його представником не надано до суду розписки чи Акту прийому - передачі, про передачу та отримання грошових коштів, які є предметом спору.

Відсутність розписки, чи Акту прийому - передачі, Позичальника в отримані грошових коштів, свідчить про те, що грошові кошти не передавалися. А сам договір позики є таким, що не укладений відповідно до вимог частини першої статті 1046 ЦК України.

Дослідивши вказану розписку та оцінивши її справжню правову природу укладання, суд приходить до висновку, що розписка від 18.10.2016 року не є укладеним договором позики, та не породжує для сторін цивільних прав і обовязків, на досягнення яких вона була спрямована.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особі, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач не довів обставини щодо підтвердження укладення договору позики та передання грошових коштів, що є предметом договору позики, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вимоги частині стягнення витрат на правову допомогу, суд залишає без задоволення відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст.15, 60, 79, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «Про стягнення боргу» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі проголошення короткого рішення право на оскарження наступає із дня отримання повного рішення.

Суддя: О.І. Горчакова