Справа № 683/607/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_2. У вказаній квартирі з 2013 року зареєстрована його колишня дружина - відповідачка ОСОБА_2, яка фактично там не проживала і на даний час не проживає. Реєстрація місця проживання відповідачки в належній йому квартирі є перешкодою для оформлення субсидії. В позасудовому порядку відповідачка не бажає вирішити дане питання, а тому він звернувся до суду.

Представник позивача до суду подав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується рішенням Старокостянтинівського районного суду від 27 квітня 2016 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72966007 від 15 листопада 2016 року.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 05 серпня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

За змістом акта обстеження житлово-побутових умов депутата Старокостянтинівської міської ради ОСОБА_3, складеного 07 жовтня 2016 року з участю сусідів ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідачка хоч зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, але з часу реєстрації не проживає в ній. Аналогічна інформація міститься також в довідці про фактичне місце проживання, виданій відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівськоїміської ради № 5083 від 29 листопада 2016 року.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Оскільки, між позивачем та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користується заявленою квартирою чотири роки, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі частин 1 і 4статті 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 155, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________