Єдиний унікальний номер 242/1510/17 Номер провадження 22-ц/775/1113/2017
Головуючий в 1 інстанції Капітонов В.І.
Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-Комерційний банк «Капітал» про стягнення суми вкладу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді Селидівського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні її заяви про звільнення від сплати судового збору, а позовну заяву про стягнення суми вкладу повернуто.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення права позивача на захист своїх прав в судовому порядку, бо вона є людиною похилого віку, яка знаходиться на пенсійному забезпеченні держави, що підтверджується відповідними документами; оцінивши докази її матеріального стану, суддя не прийняла їх до уваги, чим порушила норми процесуального права, а саме ст. 82, 121 ЦПК України.

У судове засідання сторони не зявились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності із положеннями ст.74 ЦПК України; в апеляційній скарзі позивач просить розглянути справу без її участи та участі представника позивача. Крім того, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Від представника ПАТ «АКБ «Капітал» також надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Визнаючи позову заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, суддя виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України і у встановлений ухвалою судді від 21 квітня 2017 року строк не усунений недолік позовної заяви, зазначений в ухвалі, а саме не сплачений судовий збір, а її клопотання про звільнення від сплати судового збору, викладене у заяві від 03 травня 2017 року, не підлягає задоволенню у звязку із відсутністю доказів про скрутний майновий стан позивача.

Проте з такими висновками погодитися неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ПАТ «АКБ «Капітал» про стягнення суми вкладу на підставі договору № 1/12/3m/0135 від 08 жовтня 2014 року строкового банківського вкладу (депозиту). До позовної заяви ОСОБА_1 додала заяву про звільнення її від сплати судового збору у звязку із скрутним матеріальним становищем.

Ухвалою суду першої інстанції від 21 квітня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, оскільки в порушення ст. 119 ЦПК України нею не зазначено ціну позову та не сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру, що встановлений законом України «Про судовий збір». При цьому суддя не взяв до уваги клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору і не вирішив його у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала копію ухвали про залишення її позовної заяви без руху 03.05.2017 року (а.с.19), тобто останнім днем для усунення недоліків є 10 травня 2017 року, що був першим робочим днем після 08.05.2017 року (вихідний), на яке припадало закінчення строку.

Від ОСОБА_1 03.05.2017 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява на виконання ухвали від 21 квітня 2017 року, до якої додавалась уточнена позовна заява (із зазначенням ціни позову) та заява про звільнення її від сплати судового збору у звязку із тяжким матеріальним становищем, який підтверджується відповідними довідками (а.с.11-16).

Отже, надані позивачем до суду першої інстанції документи на виконання ухвали від 21.04.2017 р., подані ОСОБА_1 у строк, встановлений судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору суддею першої інстанції не враховано, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів».

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Виходячи із зазначеної норми Закону України «Про захист прав споживачів» ухвала суду першої інстанції від 21 квітня 2017 року, якою позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків, а саме сплаті судового збору, є незаконною.

А отже і ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу також є незаконною, тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, немає необхідності окремо скасовувати ухвалу суду від 21 квітня 2017 року, оскільки апеляційним судом скасовується остаточна ухвала від 03 травня 2017 року, постановлена на основі ухвали від 21 квітня 2017 року, а ухвала від 21 квітня 2017 року визнається незаконною, тому не підлягає виконанню позивачкою.

Суду першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі необхідно врахувати положення зазначеного закону і не допускати безпідставного постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху з огляду на викладене.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2, 312 ч.1, 314 ч.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року скасувати. Передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: