Справа № 299/2727/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Мацунича М.В.,

суддів - Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на рішення Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2016 року за позовом прокурора Виноградівського району в інтересах держави, правонаступником якого є Берегівська місцева прокуратура Закарпатської області до ОСОБА_2, Широківської сільської ради Виноградівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області та Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі про визнання недійсним рішень сільради, державного акту на право власності на землю та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У липні 2014 року Прокурор Виноградівського району звернувся у суд із позовом про визнання недійсним рішень сільради, державного акту на право власності на землю та зобов'язання вчинити певні дії. Уточнивши згодом позовні вимоги, такі мотивовані тим, що проведеною прокуратурою Виноградівського району перевіркою встановлено, що рішенням 34-ї сесії 5-го скликання Широківської сільської ради Виноградівського району від 27.03.2009 № 350 надано у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки в контурах №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери ділянок НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 і НОМЕР_7. На підставі цього рішення ОСОБА_2 13.05.2009 року був виданий Державний акт серії НОМЕР_8 на право власності на земельну ділянку. Земельну ділянку було надано з порушенням вимог закону. Так, рішенням 25-ї сесії 5-го скликання Широківської сільської ради від 28.05.2008 № 250 ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства на площу 0,77 га. Згодом, у порушення вимог ст. 26, ст. 34 ч. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішенням виконавчого комітету Широківської сільської ради від 18.12.2008 № 298 були внесені зміни до рішення ради від 14.08.2008 № 269, яким площу ділянки змінено з 0,77 га на 1,04 га. Крім того, у 2006-2008 рр. за ОСОБА_2 обліковувалась земельна ділянка лише площею 0,40 га., проте, у 2009 р. за ним обліковувалися вже 1,1766 га., тобто, ділянка збільшилася на 0,77 га. Земельні ділянки площею 1,40 га були передані ОСОБА_2 із земель запасу Широківської сільради, тому, рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою суперечить п. 2 Постанови КМ України від 26.05.2004 № 677 «Про затвердження порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» і п.п. 6-10 ст. 118 ЗК України, згідно з якими передача у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства здійснюється на підставі проекту відведення земельної ділянки. Не були дотримані і вимоги ст.ст. 9, 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». На земельній ділянці площею 0,4314 га (кадастровий номер НОМЕР_7) знаходиться водойма, та з такої 0,37 га знаходяться під водою, на ділянці є також дамба шириною 5 м і довжиною 45 м. Ділянка, зайнята водоймою та на якій знаходяться гідротехнічні й інші водогосподарські споруди, належить до земель водного фонду (ст. 4 Водного кодексу України, ст. 58 ЗК України). Землі водного фонду належать до державної власності і можуть передаватися у приватну власність лише у випадках, передбачених ЗК України, відповідно до ст. 59 ч. 2, ст. 84 ч. 4 цього Кодексу у власність громадянину може бути передана замкнена природна водойма загальною площею до 3-х гектарів. Тому сільська рада не мала права передати ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, що належить до протічного штучного водного об'єкту. З огляду на викладене, прийняті рішення підлягають скасуванню як незаконні, а державний акт на землю підлягає визнанню недійсним.

Оскільки Державна інспекція сільського господарства України не наділена повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом у порядку, передбаченому ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 45 ч. 2 ЦПК України, звернувся прокурор, який набув статусу позивача. Про прийняті рішення та державний акт прокурор дізнався лише 20.06.2014 року, коли матеріали перевірки Держсільгоспінспекції сільського господарства були направлені до прокуратури. Посилаючись на ці обставини, а також на п.3 ч.5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року позивач просив:

1. Визнати недійсним п.13 рішення 27 сесії 5 скликання Широківської сільської ради №269 від 14.08.2008 року, яким вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2, АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства - 0,77 га, яка розміщена в контурі НОМЕР_11, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

2. Визнати недійсним п. 5 рішення 30 сесії 5 скликання Широківської сільської ради №298 від 18.12.2008 року, яким вирішено в рішенні №269 від 14.08.2008 в п.13 «для ведення особистого селянського господарства замінити цифру 0,77 га» на «1,04 га - ОСОБА_2. і далі по тексту».

3. Визнати недійсним рішення 34 сесії 5 скликання Широківської сільської ради №350 від 27.03.2009 року, яким затверджено технічну документацію та передано у приватну власність ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_2 земельні ділянки в контурах № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства.

4. Визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 13.05.2009 року, кадастрові номера НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, в контурах № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого ОСОБА_2

5. Скасувати реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 13.05.2009 року, кадастрові номера НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, в контурах № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого ОСОБА_2

Ухвалою Виноградівського районного суду від 21.10.2014 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено до участі в справі Управління Держземагентства у Виноградівському районі Закарпатської області. Згідно наказу Держземагенства від 13.07.2015 року №125 Управління Держземагенства у Виноградівському районі реорганізовано шляхом приєднання до Управління Держгеокадастру у Виноградівському районі, яке є правонаступником по всіх правах і обов'язках Управління Держземагенства у Виноградівському районі (а.с. 32-36 т.2).

Крім того, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 15.12.2015 року у зв'язку з реорганізацією прокуратур області, інтереси прокуратури Виноградівського району підтримала її правонаступник Берегівська місцева прокуратура (а.с.139-142, т.2).

А також, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 07.06.2017 року залучено до участі в справі Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області як правонаступника ліквідованої Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (Т.3, а.с. 94).

Рішенням Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2016 року в задоволенні позову прокурора, відмовлено.

На дане рішення суду Прокуратура Закарпатської області подала апеляційну скаргу в якій просить таке скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшовши висновку про пропуск позовної давності відмовив у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог, тобто з двох взаємовиключних підстав. Вказує на помилковість висновку суду щодо пропуску строку позовної давності, оскільки про порушення законодавства прокурору стало відомо лише з проведеної у 2014 році перевірки Державною інспекцією сільського господарства. Також, необґрунтованим є висновок щодо безпідставності позову, зокрема, прокурором доведено факт порушення приписів ст. 88 ВК України при виготовленні державного акту. Крім того, при виготовленні державного акту порушено ст. 118 ЗК України, оскільки не розроблявся проект відведення земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що Рішенням Широківської сільської ради №250 від 28.05.2008 року 25 сесії 5 скликання ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства - 0,77 га, яка розміщена в контурі НОМЕР_10, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 (а.с.7 т.1).

Рішенням Широківської сільської ради №269 від 14.08.2008 року 27 сесії 5 скликання ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,77 га, яка розміщена в контурі НОМЕР_10, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 (а.с.83-84 т.2).

Згодом, п. 4 рішення Широківської сільської ради №298 від 18.12.2008 року 30 сесії 5 скликання вирішено п. 8 рішення №250 від 28.05.2008 року відмінити, а пунктом 5 цього ж рішення - в рішенні №269 від 14.08.2008 року в п. 13 «для ведення особистого селянського господарства» замінити цифру 0,77 га на 1,04 га - ОСОБА_2. і далі по тексту» (а.с.9 т.1).

На підставі вказаного рішення виготовлена технічна документація із землеустрою та рішенням Широківської сільської ради №350 від 27.03.2009 року 34 сесії 5 скликання ОСОБА_2 затверджено технічну документацію щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,0353 га, що розташована в с. Широке для ведення особистого селянського господарства, контур НОМЕР_11 - 0,2441 га, контур НОМЕР_12 - 0,1874 га, і контур НОМЕР_13 - 0,1724 га, передано у приватну власність вказану земельну ділянку загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, що розміщена в АДРЕСА_2

Довідками Управління Держкомзему у Виноградівському районі від 03.03.2009 року земельним ділянкам, які передаються у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства присвоєно наступні кадастрові номера: земельній ділянці площею 0,2441 га, яка розташована в с. Широке, контур НОМЕР_1 присвоєний номер НОМЕР_14; земельній ділянці площею 0,1874 га, яка розташована в с. Широке, контур НОМЕР_2 присвоєний номер НОМЕР_15; земельній ділянці площею 0,1724 га, яка розташована в с. Широке, контур НОМЕР_3 присвоєний номер НОМЕР_16; земельній ділянці площею 0,4314 га, яка розташована в с. Широке, контури НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 присвоєний номер НОМЕР_17 (а.с.132, 133, 134, 135 т.1).

У подальшому на підставі вищенаведеного рішення ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 13.05.2009 року за кадастровими номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 та НОМЕР_7 в контурах НОМЕР_11, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.10 т.1).

З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області 28.05.2014 року слідує, що земельна ділянка площею 0,4314 га для ведення особистого селянського господарства була передана у власність з порушенням ст. 118 ЗК України. Крім того, така земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, а тому, повинна надаватись на умовах оренди із земель водного фонду, а не за рахунок земель сільськогосподарського призначення (а.с.13-14 т.1).

В листі №04/2547 від 19.06.2014 року, який адресований прокурору Виноградівського району, начальник інспекції вказує, що рішення Широківської сільської ради, які стосуються виділення ОСОБА_2 земельних ділянок, прийняті всупереч вимог статей 19, 58, 59, 124 ЗК України та ст. 4 ВК України (а.с.15 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та недоведеності. При цьому колегія суддів констатує, що суд фактично не відмовляв у позові через пропуск позовної давності, адже в своєму рішення не робив такого висновку. Судом лише наведено в тексті рішення відповідне обґрунтування заяви відповідача щодо пропуску строків позовної давності. І хоча опис обґрунтування позиції відповідача стовно пропуску строків позовної давності є недоречним та непотрібним, зважаючи на висновок про безпідставність позову, в той же час таке не свідчить про відмову в задоволенні позову з двох взаємовиключних підстав, як про це стверджує прокурор.

З даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, та в порядку, передбаченому статтею 118 цього Кодексу, з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Частинами 6, 7 статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Згідно із частиною 10 зазначеної статті районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з пунктами «б», «в», частини першої статті 20 Закону України № 858-IV «Про землеустрій» від 28 травня 2003 року (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою, надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Стаття 50 цього Закону передбачала обов'язкове складання проекту землеустрою (у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 (далі - Порядок) (постанова втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2013 року № 154).

Цим Порядком на час виникнення спірних правовідносин передбачалось, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається в користування або безоплатно передається у власність чи набувається у власність на підставі цивільно-правових угод без зміни її цільового призначення (абзац другий пункту 2 Порядку).

В усіх інших випадках розроблення проекту землеустрою є обов'язковим.

Подібного правового висновку дійшов ВСУ у своїй Постанові №6-35цс14 від 14.05.2014 року.

Таким чином, у разі передачі в приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в той час як у справі, яка переглядається, матеріалами справи встановлено, що передача у приватну власність спірної земельної ділянки із земель комунальної власності відбулося без розроблення проекту землеустрою (розроблялася лише технічна документація).

Вказане свідчить про те, що рішення сільради, якими надано дозвіл на розробку саме технічної документації та затверджено таку технічну документацію, а також виданий в подальшому державний акт прийняті (виготовлені) з порушенням ст. 118 ЗК України, а відтак, є незаконними.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про безпідставність позову є помилковим.

Щодо другої підстави для задоволення позову, вказаної прокурором у позовній заяві, а саме, що державний акт виготовлено з порушенням ст. 88 ВК України, ст.ст. 58, 59 ЗК України, слід зазначити наступне.

Прокурор стверджує, що на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_7 знаходиться водойма площею 0,37 га і така відноситься до земель водного фонду. Доказом на підтвердження даної обставини прокурором надано вищезазначений акт до якого долучено схему складену ПП «Закарпатзем» за результатом кадастрового знімання (Т.1 а.с.16).

У той же час дані докази не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Зокрема технічна документація із землеустрою не містить жодних відомостей про наявність на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_7 якогось водного об'єкту. Відсутній такий водний об'єкт і на ситуаційному плані розташування земельної ділянки та викопіровці з індексної карти (Т.1 а.с.78, 110).

З пояснень відповідачів по справі вбачається, що на даній земельній ділянці наявна дамба, оскільки колись там було джерело водопою для худоби. На даний момент на місці земельної ділянки є пасовище, але коли випадає дощ, появляється вода. Представник Широківської сільської ради пояснив, що на момент виготовлення державного акту ніякої водойми на земельній ділянці не було.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості достеменно встановити факт наявності на вказаній земельній ділянці постійно існуючого водного об'єкту, а відтак слід виходити з недоведеності зазначеної обставини.

Разом з тим, вказане жодним чином не впливає на висновок апеляційного суду щодо незаконності оспорюваних рішень та державного акту через відсутність розробленого проекту землеустрою.

Загалом, колегія суддів виходить із того, що позов прокурора є обґрунтованим та доведеним.

Стосовно строків позовної давності, заяву про застосування яких подано представником відповідач до суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

У даному випадку прокурор звернувся до суду із позовом в інтересах держави без зазначення органу уповноваженого на виконання відповідних функцій держави, а відтак, початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту коли прокурор дізнався або міг дізнатися про порушення законодавства.

В позовній заяві прокурор стверджує, що про порушення законодавства при виготовленні державного акту він дізнався з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області 28.05.2014 року, який було направлено прокурору листом від 19.06.2014 року (т.1 а.с.13-15).

Представник відповідача ОСОБА_3 у заяві про застосування строків позовної давності вказує, що про порушення законодавства прокурор дізнався ще в 2010 році під час здійснення перевірки, посилаючись при цьому на лист прокуратури Виноградівського району від 20.08.2010 року (Т.1 а.с.179). Однак, даним листом, адресованим ОСОБА_2, слідчий прокуратури Виноградівського району просив терміново вжити заходів по відновленню межових знаків у натурі на спірній земельній ділянці. На думку колегії суддів, даний лист не свідчить, що зазначена перевірка стосувалися питань дотримання вимог законодавства, які стали підставою для пред'явленого наразі прокурором позову, а відтак, не можна стверджувати, що про порушення законодавства, яке стало підставою для пред'явлення позову, прокурор дізнався чи повинен був дізнатися в 2010 році.

Крім цього, представником Прокуратури надано апеляційному суду матеріали перевірки проведеної у 2010 році на 12-ти аркушах з яких слідує, що така проводилась за скаргою ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5, між якими тривалий час тривають неприязні відносини, (Т.3, а.с. 71-82-83). Зазначеним доводиться той факт, що прокуратурою не перевірялось відносно ОСОБА_2 дотримання вимог норм земельного законодавства, та відсутні підстави для з'ясування питання стосовно спливу строків позовної давності.

За таких обставин, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що про порушення вимог Закону прокурор дізнався саме з акту від 28.05.2014 року, а тому, строк позовної давності не пропущено.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь прокуратури Закарпатської області підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1415,16 грн. (555,71 + 730,8 = 1286,51 х на 110%), та на користь держави сума в розмірі 1286,51 грн. (555,71 + 730,8), так-як на час пред'явлення позову (31.07.2014р.) прокуратура була звільнена від сплати судового збору.

Зважуючи на викладене вище та керуючись приписами статей 303, 307, 309, 313, 314, 316 і 139 ЦПК України, апеляційний суд, -

рішив:

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області, задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 28 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про задоволення позову прокурора Виноградівського району в інтересах держави, правонаступником якого є Берегівська місцева прокуратура Закарпатської області.

Визнати недійсним п. 13 рішення 27 сесії 5 скликання Широківської сільської ради Виноградівського району за №269 від 14.08.2008 року, яким вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення документів що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,77 га, яка розміщена в контурі під № НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3.

Визнати недійсним п. 5 рішення 30 сесії 5 скликання Широківської сільської ради Виноградівського району за №298 від 18.12.2008 року, яким вирішено у рішенні № 269 від 14.08.2008 року в п. 13 «для ведення особистого селянського господарства», замінити цифру 0,77 га. на цифру 1,04 га. - ОСОБА_2 і далі по тексту.

Визнати недійсним рішення 34 сесії 5 скликання Широківської сільської ради Виноградівського району за №350 від 27.03.2009 року, яким затверджено технічну документацію та передано у приватну власність ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_2, земельні ділянки в контурах під № НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 13.05.2009 року, кадастрові номера НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, у контурах під № НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого ОСОБА_2.

Скасувати реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 13.05.2009 року, кадастрові номера НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 у контурах під № НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3 загальною площею 1,0353 га для ведення особистого селянського господарства, виданого ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Закарпатської області судові витрати в розмірі 1415,16 гривень, судового збору, а на користь держави судові витрати у розмірі 1286,51 гривень, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді