У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 Справа №607/12748/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій зокрема просить встановити факт, що свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 14 травня 1959 року виконавчим комітетом Юринецької сільської ради Сатанівського району Хмельницької області належить ОСОБА_1 та встановити, що свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого 29 серпня 1978 року Юринецькою сільською радою Городоцького району Хмельницької області належить ОСОБА_1. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у її свідоцтві про народження допущено описку у написанні її імені та прізвищі, а також у свідоцтві про укладення шлюбу не правильно зазначене її прізвище "ОСОБА_1" замість "ОСОБА_1". Звернувшись до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про внесення виправлень в актові записи їй було відмовлено, тому вважає, що слід встановити факт належності їй вказаних свідоцтв.

Вказана заява подана у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно положень ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Водночас, частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як убачається із поданої заяви, заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт неправильності запису її імені та прізвища у свідоцтві про народження та у свідоцтві про укладення шлюбу, тобто внести зміни в актовий запис цивільного стану, оскільки органом реєстрації актів цивільного стану відмовлено їй у внесенні вказаних змін у актові записи.

При цьому, порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. №96/5.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Отже, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Крім того, згідно п.7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також заяви в справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис цивільного стану (глави 29-32 і 36 ЦПК України 1963 року), розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зазначеним положенням кореспондує і п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, у відповідності до яких заяви і скарги у справах щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану розглядаються в порядку, встановленому КАС України.

Таким чином, оскарження відмови органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис здійснюється у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

З цих підстав, суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 4 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяЛ. М. Сливка