Справа № 283/597/17
Провадження №2/283/338/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

за участю

секретаря - Ільніцької С.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 29705,93 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

04 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Зазначило, що відповідно до договору № б/н від 25.03.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання по укладеному кредитному договору не виконувала, у звязку з чим станом на 28 лютого 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 29705,93 грн., яка складається з 1604,84 грн. заборгованість за кредитом; 22948,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500 грн. заборгованість по пені та комісії; 250 грн. штраф (фіксована частина); 1402,66 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 29705,93 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача позов не визнав повністю, вважає, що ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору виплатила в повному розмірі, просить в задоволені позову відмовити, застосувавши строк позовної давності.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 25 березня 2008 року ОСОБА_2 подала письмову анкету-заяву на відкриття рахунку та надання їй кредиту, в якій погодилася з тим, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Протягом строку дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався.

Дана обставина підтверджується довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Щодо зміни кредитного ліміту, банк керується п.3.1, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується власноручним підписом відповідача у заяві.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач зазначає, що відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 виконувала неналежним чином і станом на 28 лютого 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 29705,93 грн., яка складається з 1604,84 грн. заборгованість за кредитом; 22948,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3500 грн. заборгованість по пені та комісії; 250 грн. штраф (фіксована частина); 1402,66 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до умов договору, укладеного 25.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 . кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Встановлено, що останній платіж внесено ОСОБА_2 30 серпня 2014 року.

Згідно з умовами договору ОСОБА_2 повинна була внести черговий місячний платіж до 25 числа місяця.

25 вересня 2014 року відповідачем порушено умови зобов'язання та не внесено черговий місячний платіж за кредитним договором.

Також, згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором, який був укладений 25 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_2 були видані наступні кредитні картки: № 747443 термін дії до 03/12; № 17515 термін дії до 11/15; № 72965 термін дії до 01/16; № 50971 термін дії до 03/15; № 59946 термін дії до 03/16; № 18135 термін дії до 06/16; № 092124 термін дії до 08/16; № 923171 термін дії до 05/18.

Тобто, на час звернення до суду з позовом, трирічний строк не сплинув.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України).

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а тому позивач має право на стягнення кредиту, процентів та пені з відповідача за порушення зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся до суду 04 квітня 2017 року, тому річний строк визначається з 04 квітня 2016 року по 28 лютого 2017 року. ( станом на день виникнення заборгованості) .

До винесення судом рішення відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

З врахуванням заявлених вимог банку та заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 04 квітня 2016 року по 28 лютого 2017 року в сумі 1100 грн., що підтверджується розрахунком банку.

Одночасно суд враховує те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003 цс15 та є обов'язковою для всіх судів згідно зі ст.360-7 ЦПК України.

Умовами та правилами надання банківських послуг сплата пені та штрафу (п.8.6 ) передбачені за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто за одне й те саме порушення.

Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 1402,66 грн. штрафу ( процентна складова) не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, із стягненням з ОСОБА_2 на користь позивача 1604,84 грн. заборгованості за кредитом, 22948,43 грн. заборгованості по відсоткам та 1100 грн. пені.

Крім того, з врахуванням вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1381,72 грн.

Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст.88 ЦПК ) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-V1)/.

Керуючись ст.ст.11,60,81,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 526,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 березня 2008 року в розмірі 25653,27 грн., з яких 1604,84 грн. заборгованості за кредитом, 22948,43 грн. заборгованості по відсоткам , 1100 грн. пені та судові витрати в розмірі 1381,72 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної cили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_3