У Х В А Л А

08 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

МаляренкаА.В.,

СитнікО.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 11 грудня 2002 року по 28 вересня 2011 року вона з ОСОБА_9 перебували в шлюбі. 28 вересня 2011 року шлюб між ними розірвано.

Під часшлюбу позивач уклала з ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») кредитний договір від 06 червня 2008 року № КГ49799 на суму 70 тис. доларів США строком на 12 років та 12,5 % річних за користування кредитом.

Грошові кошти, отримані за вказаним кредитом, були витрачені на погашення раніше оформленого кредиту за договором від 20 вересня 2006 року № КБ30504. Зазначений кредит було оформлено з метою придбання земельної ділянки площею 470 кв. м, що знаходиться на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в АДРЕСА_1, що знаходиться на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, тобто в інтересах сім'ї.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2012 року у справі № 2-1042/2012, в рамках поділу спільного майна подружжя, за ОСОБА_5 було визнано право власності на Ѕ частини будинку № 10 по провулку Садовому, 2 в СТ «Машинобудівник» с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області та Ѕ частини земельної ділянки площею 470 кв. м, розташованої на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Машинобудівник».

Після припинення шлюбних відносин, позивач самостійно виплачувала споживчий кредит за кредитним договором від 06 червня 2008 року № КБ49799.

Станом на 22 грудня 2014 року позивачем погашена заборгованість за договором у розмірі 361 845,61 грн.

19 листопада 2014 року позивач письмово звернулася до ПАТ «ВіЕс Банк» із заявою щодо розподілу кредитних зобов'язань за кредитним договором від 06 червня 2008 року № КГ49799 між нею та ОСОБА_5 у рівних частках. Проте, банком не надано відповіді та не вчинено жодних дій щодо розподілу кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Тому, ОСОБА_4, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_5 Ѕ суми грошових коштів у розмірі 551 159,89 грн, які сплачені позивачем за кредитним договором від 06 червня 2008 року № КБ49799, що був отриманий під час перебування у шлюбі для задоволення потреб сім'ї; визнати ОСОБА_5 співборжником за вказаним кредитним договором; зобов'язати ПАТ «ВіЕс Банк» розподілити зобов'язання за кредитним договором від 06 червня 2008 року № КР49799 між нею та ОСОБА_5 у рівних частках та стягнути судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_8 задоволено.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 551 159 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування судового рішення потребують перевірки колегією суддів.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2016 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік