Справа № 606/2051/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

представника позивача ОСОБА_1

прокурора Бойко Т.В.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2, Служба у справах дітей Лиманської райдержадміністрації Одеської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, Служба у справах дітей Лиманської райдержадміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_4 з 2000 по 2012 роки перебувала у шлюбі з відповідачем, в подружжя народилися двоє дітей - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2010 року обов'язки по вихованню та догляду за дитиною виконувались лише ОСОБА_4, яка померла 13.03.2014 року.З 2010 року відповідач не проявляє батьківського піклування та турботи про здоров'я дитини, її фізичний, моральний, духовний розвиток. Батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей. За останні роки будь-яких спроб побачитися з дітьми зі сторони батька не було, будь-які прояви турботи та піклування про дітей відсутні. Окрім цього, з моменту смерті матері ОСОБА_4 по даний час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають зі своєю бабусею ОСОБА_2 яка є їх опікуном.За вказаних обставин, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь - яких заперечень, клопотань з приводу розгляду справи не надав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, справу просив слухати без участі представника третьої особи.

Суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача, за наявними в справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

12.02.2000 року ОСОБА_4 та відповідач зареєстрували шлюб, який в подальшому рішенням Теребовлянського районного суду від 05.03.2012 року було розірвано.

Під час перебування в шлюбу у сторін народилися син - ОСОБА_5, 19.12.2001року народження (Свідоцтво про народження серії 1-ЖД №366399, видане Красносільською сільською радою Комінтенівського району Одеської області 26.12.2001 року) та син- Забітчук ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії 1-ЖД №223714, видане Красносільською сільською радою Комінтенівського району Одеської області 01.12.2004 року).

Мати дітей ОСОБА_4 померла 13.03.2014 року відповідно до свідоцтва про смерть І-ИД № 168581 від 17.03.2014 року.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 31.07.2015 року №209-од ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22.06.2015 року встановлено опіку над неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 та призначено ОСОБА_2 жительку с. Романівка вул. Бойчуків, 94, Теребовлянського району Тернопільської області опікуном неповнолітніх онуків ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації від 22.11.2016 року №01-1556/02-20 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, органом опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації при розгляді матеріалів, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають із бабусею ОСОБА_2 яка є їх опікуном та належно здійснює опіку над дітьми. Батько дітей ОСОБА_3 не спілкується з дітьми, не цікавиться її навчанням, не займається вихованням дітей, матеріально не забезпечує їх. Дитина повністю перебуває на утриманні опікуна ОСОБА_2 А тому орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, щодо ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.11.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживає з бабусею ОСОБА_2 яка здійснює належний догляд над дитиною, батько дітей ОСОБА_3 участі у вихованні дітей не приймає.

Враховуючи вищевикладене, захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3,25.11.1977р.н. стосовно ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради №686 від 21.11.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно прописані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_7 із своєю бабусею ОСОБА_2, яка здійснює належний догляд над дитиною.

У довідці Романівської загальноосвітньої школи №1 І-ІІ ступенів від 21.10.2015 року ОСОБА_5 навчається у 8 класі Гумниської загальноосвітньої школи. Батько дитини ОСОБА_3 жодного разу не провідав дмтину у школі, не поцікавився успіхами сина у школі.

Служба у справах дітей Лиманської райдержадміністрації повідомляє що згідно листа Красносільської сільської ради від 23.02.2017 року №84/05- 10/2/350 відомо, що з. ОСОБА_3, що мешкає за адресою: вул. Л. Українки, 72, с. Красносілка Лиманського району Одеської області, проведено бесіду щодо позбавлення його батьківських прав відносно його синів. Під час бесіди зясовано, що гр. ОСОБА_3 щомісячно сплачує аліменти, готовий забрати дітей на виховання в свою сімю та категорично проти того, щоб його позбавляли батьківських прав. Однак суд критично оцінює твердження відповідача про сплату аліментів, так як доказів відповідачем не надано, а в судовому засіданні судом не здобуто доказів що ОСОБА_3 сплачує аліменти.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили позов задоволити вказали, що після смерті матері ними повністю опікується бабуся, забезпечує їх одягом, харчуванням, здійснює виховання. Батько не надає жодної допомоги, не цікавиться їхнім життям, не телефонує, не приїжджає, не вітав ні на дні народження, ні в інші свята.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх правта інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалий час не спілкується з дітьми, не створює умов для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позов Органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2, Служба у справах дітей Лиманської райдержадміністрації Одеської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення шляхом позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу приписів ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, визнання позовних вимог відповідачем, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 01.12.2016 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 01.12.2016 року.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 1102,40 грн судового збору в користь в користь держави.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180, 181, 184, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212 - 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2, Служба у справах дітей Лиманської райдержадміністрації Одеської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 позбавити батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 позбавити батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_3, 25.11.1977 року народженн жителя ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_8 в користь держави 1102,40 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів після отримання копії цього рішення через Теребовлянським районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Б. Марціцка