Провадження №2-о/522/911/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 23 лютого 2015 року в місті Ровеньки Луганської області, заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області.

Обґрунтовуючи цю заяву, заявник вказала, що її чоловік, ОСОБА_2, помер 23.02.2015 року у м. Ровеньки, Луганської області, де як на момент смерті її чоловіка проходила, так і в даний час проходить антитерористична операція, що в свою чергу робить неможливим для неї здійснення реєстрації факту смерті чоловіка належним чином у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та отримання відповідно до діючого законодавства свідоцтва про смерть сина.

Заявник у судове засідання не зявилась, проте представник заявника ОСОБА_3 (по довіреності від 12.09.2017 року) надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №485500, виданого 26.12.1987 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Суду надано ксерокопію свідоцтва про смерть серії І-ЕД №431293, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області 24.02.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 помер 23.02.2015 року у м. Ровеньки Луганської області.

Крім того, суду надано ксерокопію довідки від 24.02.2015 року про причину смерті ОСОБА_2, згідно з якою причина смерті церебральний атеросклероз судин головного мозку.

Факт смерті підтверджується також наданими до суду фотокартками із зображеннями місця поховання ОСОБА_2, свідоцтвом про поховання від 24.02.2015 року.

Проте, згідно листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області від 25.09.2017 року, у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 заявниці відмовлено.

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», на території м. Ровеньки, Луганської області, проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Окрім цього, наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях, у тому числі у м. Ровеньки, Луганської області.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому чинним законодавством України. У звязку з цим будь-який акт (рішення, документ), виданий зазначеними органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. При цьому суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), які, ґрунтуються на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case).

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення заявницею державної реєстрації смерті її чоловіка є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника про встановлення факту смерті, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про смерть свого батька.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 209, 212, 214-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 23 лютого 2015 року в місті Ровеньки Луганської області.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня тримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Домусчі Л.В.