Справа № 466/8570/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3639/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського МУЮ, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису № 2423 від 05.07.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Анатолієвичем про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» невиплачених відповідно до умов кредитного договору № ABZUAE00000311 від 21.05.2008 року, та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.04.2016 року, грошових коштів у сумі 40838,33 доларів США, що за курсом НБУ від 28.04.2016 складає 1 029 534,29 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнення судового збору в розмірі 551,21 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю, визнано виконавчий напис № 2423 від 05.07.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Анатолієвичем про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» невиплачених відповідно до умов кредитного договору № ABZUAE00000311 від 21.05.2008 року, та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.04.2016 року, грошових коштів у сумі 40838, 33 доларів США, що за курсом НБУ від 28.04.2016 складає 1 029 534 (один мільйон двадцять девять тисяч пятсот тридцять чотири) гривні 29 коп. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн, 21коп.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Акцент-Банк»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що 05.07.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис, з метою вчинення якого нотаріусу було надано передбачені законодавством документи, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості, в тому числі, кредитний договір та графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості, письмова вимога банку про усунення порушення та докази її направлення. Наявні докази свідчать, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором отримав від банку документи, які передбачені Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, а тому дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису є законними. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, проте з інших правових підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитно-заставний договір № ABZUAE00000311 від 21 травня 2008 року, за яким ОСОБА_2 було надано кредит у сумі 8 145,29 доларів США, за яким він зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором, додатком до нього та Графіком погашення кредиту.

Додатком №1 до Договору є графік погашення кредиту, з якого вбачається, що кінцевою датою погашення кредиту є 20 травня 2013 року.

Відповідно до вищевказаного Кредитно-заставного договору № ABZUAE00000311 від 21 травня 2008 року, предметом застави є автомобіль марки «Вольво» 1994 року випуску д.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, та переданий в заставу ПАТ «Акцент-Банк», що підтверджується також актом прийому автомобіля в позичальника.

05 липня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис за реєстровим №2423 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №ABZUAE00000311 від 21 травня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 28.04.2016 року грошових коштів у сумі 40 838,33 доларів США (сорок тисяч вісімсот тридцять вісім доларів США 33 центи), що за курсом 25.21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.04.2016 року складає 1 029 534, 29 (один мільйон двадцять дев'ять тисяч п'ятсот тридцять чотири) гривні 29 коп., з урахуванням:

Заборгованість за тілом кредиту 7 108,43 долари США;

Заборгованість за відсотками у розмірі 2 857,34 долари США;

Заборгованість у комісії у розмірі 462,04 долари США;

Заборгованість з пені в розмірі 28 456,39 доларів США;

Заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,92 доларів США;

Заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 944,21 доларів США, стягнення здійснюється за період з 21.05.2008 року по 28.04.2016 року.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що такий було вчинено приватним нотаріусом з метою стягнення із боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованості за кредитним договором, а не з метою звернення стягнення на заставлене майно, а відтак посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції, чинній на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), що стосується звернення стягнення на заставлене майно, що є предметом забезпечувального обтяження, не поширюється на спірні правовідносини.

У ст. 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують оригінали документів, передбачених Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів..

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Пункт 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМ України від 29.06.99 №1172.

Однак, як вбачається з долучених до справи документів, на підставі яких вчинявся оспорюваний виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_3 на запит суду першої інстанції, зокрема, із заяви ПАТ «Акцент Банк», поданої приватному нотаріусу Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_3 для вчинення нотаріального напису, до заяви ПАТ «Акцент банк» долучив не оригінал кредитного договору, а його копію. Крім цього, до заяви ПАТ «Акцент банк» долучив копію засвідченої виписки з особового рахунку боржника, копію вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Як вбачається із заяви ПАТ «Акцнт банк», в додатку не зазначено про долучення до заяви розрахунку заборгованості. Тобто, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом за відсутності оригіналу кредитного договору.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1, 2 глави 12 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, який був чинним на момент вчинення виконавчого напису, захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа.

Пунктами 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

У підпункті 1.1 пункту 1 глави 16 Розділу ІІ Порядку встановлено стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. (п.5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Таким чином, виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника.

Матеріалами справи підтверджено, що 29 червня 2010 року представнику відповідача переданий автомобіль марки «Вольво» д.р.н. ВС 1050 ВК, що підтверджується актом прийому автомобіля в позичальника. Автомобіль був переданий для реалізації з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, в поданому нотаріусу розрахунку заборгованості жодним чином не відображено суми погашення заборгованості внаслідок реалізації автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України у вказаному кредитному договорі встановлено строк виконання зобовязання конкретною датою.

Як вбачається із договору та графіка погашення заборгованості кінцевим строком погашення заборгованості за кредитним договором № ABZUAE00000311, є 20 травня 2013 року, разом з тим виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 липня 2016 року, тобто, більше ніж через три роки з дня закінчення терміну дії договору. Оскільки іншого строку вчинення виконавчого напису саме законом не установлено, то виконавчий напис міг бути вчинений лише протягом трьох років з дня виникнення у ПАТ «Акцент банк» права вимоги.

Відтак, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, ЦПК України, а також встановивши обставини справи, колегія суддів приходить до переконання, що ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису з пропуском трирічного строку вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати виконавчий напис №2423 від 05.07.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акцент-Банк» невиплачених відповідно до умов кредитного договору №ABZUAE00000311 від 21 травня 2008 року, та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.04.2016 року, грошових коштів у сумі 40838, 33 ( сорок тисяч вісімсот тридцять вісім) доларів США, 33 центів, що за курсом НБУ від 28.04.2016 складає 1 029 534 (один мільйон двадцять девять тисяч пятсот тридцять чотири) гривні 29 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/б, ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 551 грн. 21коп.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_4