Справа № 464/1214/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/2988/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 7 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

РішеннямСихівського районного суду м. Львова від 7 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 на повнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2016 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та нарахувати пеню за невиплачені кошти на утримання дітей. Зазначає, що з 28 квітня 1996 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7 А.К., ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Їй важко утримувати дітей, оскільки відповідач не надає допомоги на їхнє утримання. Вказує, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. Просить стягувати з відповідача аліменти по 3300 грн. щомісячно на кожну дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

З матеріалів справи, а саме з свідоцтв про народження вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії І-СГ № 130181 та серії І-СГ № 308392 відповідно. Діти сторін проживають з позивачем, перебуваючи на її утриманні.

Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку утримання дітей, суд прийшов до вірного висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти на дітей сторін.

Відповідно до ст.ст.183, 184 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В твердій частці аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі.

Є встановленим, що відповідач працює сервісним інженером ТОВ «СКЛ ОІЛ» та отримує заробітну плату в розмірі 3 400 грн., тому суд зробив вірний висновок, що з відповідача належить стягувати аліменти в частці від доходу.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував вік дитини та потреби на його утримання, задовільний стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини, якого утримує позивач, матеріальне становище відповідача, який працює та отримує заробітну плату, має на утриманні неповнолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатну матір, та визначив розмір аліментів на ОСОБА_6 як 1/4 частину із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

Із довідки Львівського торговельно-економічного університету № 194 від 3 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 навчається на ІІІ курсі денного відділення на факультеті товарознавства, управління та сфери обслуговування.

Суд прийшов до вірного висновку, що у звязку із навчанням ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який працює, має змогу надавати їй таку допомогу. Тому з відповідача належить стягувати аліменти на дочку ОСОБА_7 до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував матеріальне становище дочки сторін, яка навчається на платній формі навчання, матеріальне становище позивача, яка працює, матеріальне становище відповідача, який працює, має на утриманні неповнолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатну матір та прийшов до вірного висновку, що з відповідача в користь позивача на повнолітню дочку належить щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2016 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку, що , позивачкою, всупереч зазначених вимог, не подано суду жодних доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 7 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: