Провадження № 2/161/3271/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участю прокурора Куприянчик С.І., представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2017 року Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі (далі позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач-1, ОСОБА_3Д.), ОСОБА_4 (далі відповідач-2, ОСОБА_4В.), ОСОБА_5 (далі відповідач-3, ОСОБА_5В.) про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 40 529,79 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_3 були укладені договори від 25 липня 2011 року №1901, від 05 липня 2012 року №1901/1 про надання позики на будівництво (добудову, реконструкцію) житлового будинку та облаштування інженерних мереж (кошти Фонду), відповідно до яких відповідач-1 отримала пільгову позику у загальному розмірі 100 000,00 грн зі сплатою 3-х процентів річних з кінцевим строком повернення до 25 липня 2031 року щорічно рівними частинами.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання та видав позику.

В забезпечення виконання цього договору 01 липня 2011 року між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого останні поручилися за відповідача-1 по поверненню кредиту в сумі 100 000,00 грн, а також 3% річних за користування кредитом та штрафних санкцій на умовах, передбачених кредитним договором в повному обсязі.

Відповідач-1 належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за договором.

Станом на 26.06.2017 року заборгованість за договорами становить 40 529,79 грн., з них 10 500,00 грн основна сума позики, 2 200,00 грн відсотки, 27 829,79 грн пеня.

З наведених мотивів та підстав просить суд солідарно стягнути з відповідачів на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість за договорами позики від 25 липня 2011 року №1901, від 05 липня 2012 року №1901/1 та договором поруки від 01 липня 2011 року на загальну суму 40 529,79 грн (а.с.4).

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідач-1 та відповідач-3 у судове не зявилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак просив суд зменшити суму неустойки.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-2, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_3 були укладені договори від 25 липня 2011 року №1901, від 05 липня 2012 року №1901/1 про надання позики на будівництво (добудову, реконструкцію) житлового будинку та облаштування інженерних мереж (кошти Фонду), відповідно до яких відповідач-1 отримала пільгову позику у загальному розмірі 100 000,00 грн зі сплатою 3-х процентів річних з кінцевим строком повернення до 25 липня 2031 року щорічно рівними частинами (а.с.7-13).

Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання та видав позику, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.16-18).

В забезпечення виконання цього договору 01 липня 2011 року між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого останні поручилися за відповідача-1 по поверненню кредиту в сумі 100 000,00 грн, а також 3% річних за користування кредитом та штрафних санкцій на умовах, передбачених кредитним договором в повному обсязі (а.с.19-20).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на 26.06.2017 року заборгованість відповідача-1 по сплаті чергових платежів за договорами становить 40 529,79 грн., з них 10 500,00 грн основна сума позики, 2 200,00 грн відсотки, 27 829,79 грн пеня, що підтверджується відповідними розрахунками, які здійснені позивачем (а.с.26-27).

Враховуючи вищевикладене, відповідач-1, ОСОБА_3, істотно порушила умови договору позики, ст. 526, 527, 530, 1046 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, пені та процентів за користування грошовими коштами є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині.

Визначаючи суми неустойки, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14, яка в силу вимог статті 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

Установивши, що розмір неустойки (27 829,79 грн.) значно більший від розміру основного зобов'язання (10 500,00 грн.), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, тобто зменшити розмір пені до суми основного зобовязання, що становить 10 500,00 грн.

Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

А у частині третій статті 554 ЦК України визначено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи дійсність укладеної між позивачем та відповідачами 2 та 3 поруки за зобовязаннями відповідача-1, суд дійшов висновку, що заборгованість слід стягувати солідарно зі всіх відповідачів.

Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме солідарно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість у загальному розмірі 23 200,00 грн з яких:

1) 10 500,00 грн основна сума боргу;

2) 2 200,00 грн проценти за користування позикою;

3) 10 500,00 грн неустойка у формі пені, яка зменшена до суми основного зобовязання.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Прокуратура Волинської області сплатила судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 23 200,00 грн, тому на користь прокуратури слід стягнути у пропорційно задоволеному розміру позовних вимог судовий збір, що становить 915,84 грн. (23200 грн. / 40529,79 грн. х 1600 грн.). При цьому суд стягує судові витрати у рівній частині з кожного відповідача окремо по 305,28 грн, оскільки солідарне стягнення судових витрат законодавством не передбачено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 10-11, 60-61, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 549, 551, 626, 629, 631, 651, 1046 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (ідентифікаційний код 30248087) заборгованість за договорами позики від 25.07.2011 №1901, від 05.07.2012 №1901/1 та договором поруки від 01.07.2011 на загальну суму 23 200,00 грн (двадцять три тисячі двісті гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Прокуратури Волинської області (ідентифікаційний код 02909915, р/р 4945 у Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172) судові витрати у розмірі 305,28 грн (триста пять гривень двадцять вісім копійок).

Стягнути зОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Прокуратури Волинської області (ідентифікаційний код 02909915, р/р 4945 у Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172) судові витрати у розмірі 305,28 грн (триста пять гривень двадцять вісім копійок).

Стягнути зОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3) на користь Прокуратури Волинської області (ідентифікаційний код 02909915, р/р 4945 у Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172) судові витрати у розмірі 305,28 грн (триста пять гривень двадцять вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений та підписаний 10 жовтня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6