Справа №592/6019/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 22-ц/788/1521/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа - ОСОБА_4, про зняття арешту з майна

в с т а н о в и л а:

01 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить автомобіль NISSAN Almera, 1.6 GX, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. У травні 2017 року заявниця мала намір зняти автомобіль з реєстрації для продажу, проте, дізналась про існування заборони на його відчуження, яка накладена Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») на підставі договору застави, укладеного для забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_4, який був попереднім власником автомобіля. Вказує, що ОСОБА_4 кредитну заборгованість сплатив повністю, для підтвердження чого банк надав відповідну довідку, на підставі якої відбулася перереєстрація автомобіля на неї. Однак, як вказала позивачка, банк обтяження не скасував, у зв'язку з чим вона не може розпорядитися належним їй на праві власності автомобілем, тому просить зняти арешт з вказаного автомобіля.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Знято арешт - обтяження з заставного майна: автомобіля Nissan Almera, 1.6 GX, 2007 року випуску, НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, накладений ПАТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору застави за №08/6-ф від 12 березня 2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неповне з'ясування обставин у справі, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що станом на 12 липня 2017 року борг ОСОБА_4 за кредитним договором становить 13225,73 грн., у зв'язку з чим основне зобов'язання, як і договір застави, вважаються не припиненими. Крім того, вказує, що довідка Сумського регіонального відділення банку від 23 травня 2014 року про повне погашення боржником кредитної заборгованості, видана тимчасово виконуючою обов'язки керуючого відділенням ОСОБА_5, не є належним доказом виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4, оскільки з 03 березня 2014 року єдиною особою, що має право діяти від імені банку, є виключно уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_6 Також заявник апеляційної скарги зазначає про помилкові висновки суду з приводу отримання ОСОБА_4 попередньої письмової згоди від банку на продаж позивачці автомобіля, яка насправді банком не видавалась. В апеляційній скарзі йдеться і про те, що судом не досліджено розрахунок заборгованості позичальника, а також не враховано, що кредитна заборгованість банком обліковується касовим методом, тобто, коли борг обліковується при фактичному отриманні коштів, а це, у свою чергу, не впливає на дату виникнення боргу та свідчить про існування боргу станом на 23 травня 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7, яка заперечила проти задоволення скарги та просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги довідку від 23 травня 2014 року, в якій банк засвідчив про відсутність боргу у ОСОБА_4 за кредитним договором та на підставі якої 16 вересня 2015 року позичальник продав і перереєстрував спірний автомобіль на ім'я своєї матері позивачки. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення прав власниці автомобіля через встановлене на підставі договору застави обтяження, яке, незважаючи на повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та договором застави, банк не скасував. При цьому, суд не взяв до уваги наданий банком розрахунок заборгованості, в якому відображений борг ОСОБА_4, оскільки в ньому відсутня заборгованість за основним зобов'язанням, а штрафні санкції, що також визнав представник банку, були нараховані під час розгляду справи в суді у зв'язку з подачею даного позову.

Проте, колегія суддів погодитися з таким рішенням суду не може, оскільки його ухвалено за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено кредитний договір № 08/6-ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65812 грн. на строк з 12 березня 2008 року по 11 березня 2015 року зі сплатою 16 % річних за користування кредитними коштами для придбання автомобіля Nissan Almera Classic (а.с. 13-15).

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань того ж дня, тобто, 12 березня 2008 року, між банком та позичальником було укладено договір застави № 08/6-ф, відповідно до п. 1.4 якого в забезпечення основного зобов'язання за кредитним договором заставодавець надає заставодержателю в заставу належний йому на праві власності автомобіль Nissan Almera Classic, 1.6 GX, 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузову НОМЕР_1, державні номери НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

Відповідно до довідки від 23 травня 2014 року № 573/053М-008, підписаної тимчасово виконуючою обов'язки керуючого Сумським регіональним відділенням ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_5, 23 травня 2014 року заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 08/6-ф від 12 березня 2008 року погашена у повному обсязі (а.с. 10).

З листа Територіального сервісного центру № НОМЕР_3 в Сумській області від 01 червня 2017 року № 31/18/5946-М-8зв вбачається, що 24 травня 2014 року відбулась перереєстрація належного ОСОБА_4 автомобіля Nissan Almera, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9).

Сторонами у справі визнано, що автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_3, яка згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 16 вересня 2015 року є його власницею (а.с. 7).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на належний ОСОБА_3 автомобіль Nissan Almera, реєстраційний номер НОМЕР_2, 04 вересня 2013 року зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна, обтяжувачем є ПАТ «Бробкізнесбанк», а боржником - ОСОБА_4 (а.с. 8).

Місцевим судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року, призначено уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію в ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_8, який з 03 березня 2014 року скасував дію всіх довіреностей, виданих банком (а.с. 80 - 85).

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, ОСОБА_9 вказувала, що не може розпорядитися належним їй на праві власності автомобілем у зв'язку з тим, що банком не вчинено дій для скасування обтяження, незважаючи на виконання попереднім власником автомобіля, тобто позичальником, зобов'язань за кредитним договором.

Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Перешкодою для реалізації ОСОБА_3 своїх прав, як власниці автомобіля, є приватне обтяження - застава рухомого майна, яке виникло на підставі договору застави від 12 березня 2008 року № 08/6-ф, укладеного між банком та позичальником ОСОБА_4

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV (у редакції від 23 березня 2017 року) обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Правові наслідки реєстрації обтяження визначені в ст. 12 вказаного Закону, зокрема, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно зі ст. 43 ч. 5 та ч. 6 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Відповідно до ст. 44 ч. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, з аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що на письмову вимогу особи, права якої порушено внаслідок наявності обтяження, до обтяжувача, тобто банку, запис про обтяження вилучається держателем або реєстратором з Державного реєстру після припинення такого обтяження.

Однак, виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_4, як боржник за кредитним договором, отримавши від банку довідку про повне погашення кредитної заборгованості з вимогою про припинення обтяження до банку не звертався.

Позивачка ОСОБА_3, яка набула у власність заставне майно та для якої також існують правові наслідки реєстрації обтяження заставного майна, таку вимогу банку також не ставила, доказів відмови банку від зняття обтяження суду не надала.

В той же час, заявляючи про зняття обтяження у судовому порядку, позивачка послалась на припинення зобов'язань як за кредитними, так і за правовідносинами застави між банком та позичальником ОСОБА_4 у зв'язку з їх виконанням.

В ст. 28 Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII (у редакції від 04 червня 2017 року) перелічені випадки припинення застави, зокрема, і у зв'язку з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1 укладеного між банком і третьою особою договору застави № 08/6-ф від 12 березня 2008 року останній набуває дії з моменту його укладення сторонами і діє до повного виконання заставодавцем основного зобов'язання за кредитним договором.

Договором застави також передбачено, що до основного зобов'язання, яке забезпечується заставою автомобіля, відноситься зобов'язання заставодавця, тобто ОСОБА_4, з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та платежів, що передбачені та/або випливають з кредитного договору (п. 1.3 договору застави).

Як на доказ припинення зобов'язань ОСОБА_4 за договором застави позивачка посилається на видану працівником банку довідку, в якій вказано про те, що 23 травня 2014 року позичальник у повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором, проте, вказану довідку колегія суддів, як доказ припинення застави, до уваги не приймає з наступних підстав.

Як зазначалося вище, законом чітко регламентовано процедуру скасування запису про обтяження майна у Державному реєстрі, якою третя особа ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 не скористалися, а банк виконання вказаної процедури не порушив.

Довідка про відсутність кредитного боргу, якою позивачка обґрунтовує свої вимоги, не свідчить про виконання ОСОБА_4 договору застави, вона може бути лише підставою для порушення позичальником або позивачкою перед банком питання про скасування накладеного на підставі договору застави обтяження і звернення обтяжувача до реєстратора для внесення відповідних змін у Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на обставини того, що вказана довідка підписана особою, яка під час дії тимчасової адміністрації у банку не мала повноважень підписувати такий документ, так як з 03 березня 2014 року уповноваженою особою Фонду була скасована довіреність, на підставі якої ОСОБА_5, як тимчасово виконуюча обов'язки керуючого Сумським регіональним відділенням ПАТ «Брокбізнесбанк», здійснювала вказані повноваження.

Отже, єдиною повноважною особою від імені ПАТ «Брокбізнесбанк» у період з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року був уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_6

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що факт набуття позивачкою у власність заставного автомобіля ще не свідчить про наявність передбачених законом підстав для скасування приватного обтяження, оскільки у такому випадку реалізація власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном повинна здійснюватись з урахуванням прав та законних інтересів інших осіб і без їх порушень.

Як зазначалося вище, правові наслідки реєстрації обтяження розповсюджуються не лише на боржника і обтяжувача, але і на третіх осіб (ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Отже, на момент набуття позивачкою права власності на автомобіль той перебував у заставі і на нього у встановленому законом порядку вже було зареєстровано обтяження у виді заборони відчуження без погодження обтяжувача, тому фактично прав на розпорядження автомобілем позивачка не набула.

Не мав права на відчуження заставного транспортного засобу також і ОСОБА_4, оскільки не погодив продаж автомобіля з банком, а протилежного суду ні позивач, ні третя особа не довели.

Відповідно до ст. 9 ч. 1, ч. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Зазначених вимог закону ОСОБА_4 не дотримався, а протилежного суду не довів.

Заборона на відчуження заставного транспортного засобу без письмової згоди банку передбачена п. 2.1.3 договору застави № 08/6-ф від 12 березня 2008 року, проте, матеріали справи не містять доказів надання такої згоди ПАТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_4 чи ОСОБА_3

Таким чином, законних підстав для зняття обтяження з автомобіля NISSAN Almera, 1.6 GX, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, суд першої інстанції не мав, оскільки ОСОБА_3 не довела, що зобов'язання ОСОБА_4 за договором застави припинені, у зв'язку з чим банк не виконав передбаченого законом обов'язку зняття обтяження.

Не дотримуючись вимог ст. 60 ЦПК України позивачка не довела також і порушення її прав, як власниці придбаного автомобіля, оскільки на момент придбання транспортний засіб перебував у заставі і відносно нього було встановлено обтяження, яке виключає набуття права на розпорядження цим майном без попередньої згоди обтяжувача.

Посилаючись на невиконання банком передбаченого законом обов'язку зняття обтяження з автомобіля, ОСОБА_3 не довела, що вона зверталася з такою вимогою до відповідача.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України сплачений ПАТ «Брокбізнесбанк» та документально підтверджений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 704 грн. слід компенсувати за рахунок ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 88; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п.п. 1, 4; 314 ч. 2; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 липня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» 704 грн. як компенсацію судового збору, сплаченого за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -