Справа № 755/6129/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просить усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_2, шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаної квартири за місцем реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-4).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4, позивачем було надано дозвіл на тимчасове проживання у вказаній квартирі ОСОБА_2, яка являлась його тещею.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2014р. шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано, спільне сімейне життя припинено.

Після розірвання шлюбу з донькою відповідача між сторонами погіршились стосунки, постійно виникали сварки та непорозуміння. Позивач не може зайти до власної квартири, оскільки ключі знаходяться лише у відповідача, тому ОСОБА_1 змушений проживати за містом у маленькому будиночку в с. Горохове Київської області, Кагарлицького району, який не облаштований для нормального проживання, та щодня їздити до м. Києва на роботу, так як іншого житла позивач не має.

Неодноразово позивач звертався до відповідача з проханням звільнити квартиру та переїхати в квартиру за місцем реєстрації, проте всі намагання вирішити питання в досудовому порядку без результатні. Відповідач самовільно продовжує займати квартиру позивача та ігнорує всі звернення останнього.

Станом на час звернення до суду з позовною заявою відповідач і надалі продовжує проживати у спірній квартирі, чим порушує права позивача, як власника квартири користуватися та розпоряджатися нею.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача ОСОБА_3 суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1994 року виданого Державною комунальною будівельно-монтажною фірмою «Дарниця», зареєстрованого 19.04.1994 р. у реєстрову книгу за № 244, та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.11.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгопола Т.М., зареєстрованого у реєстрі за № 1982 (а.с. 8, 9).

За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивачем направлявся ОСОБА_2 лист-повідомлення, відповідно до якого просив на протязі п'яти днів з моменту отримання даного листа звільнити належну йому квартиру, оскільки він має намір там проживати (а.с. 17), який ОСОБА_2 особисто отримала 11.03.2017 р. за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 14 зв.).

На підтвердження обставин проживання відповідача у спірній квартирі суду надано акт від 19.03.2017 року, засвідчений начальником ЖЕД-412, відповідно до якого ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Доказів на спростування відомостей зазначених у позовній заяві відповідачем суду не надано.

Відповідно ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. ст. 41, 47 Конституції України, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Отже, судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 являється ОСОБА_1, відповідач проживає у спірній квартирі без будь яких не те правових підстав та без згоди позивача, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належному йому на праві власності нерухомим майном, тому позов про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з вказаної квартири підлягає задоволенню.

У частині вимог позивача про виселення ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована (а.с. 23).

Відомості щодо права власності чи права проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, що у м. Києві в матеріалах справи відсутні.

Отже, вимога щодо виселення ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. (а.с. 5).

Керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 316-319, 321, 325, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 62-64, 88, 169, 208, 213-215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок ) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним

Суддя