Ухвала

іменем україни

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 червня 2012 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 160 тис. грн. зі сплатою 17 % річних за користування кредитними коштами на 10 років. У той же день, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ними був укладений договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка та житловий будинок за адресою: вул. Радянська, 50, с. Широкине, Новоазовський район, Донецька область, що належить ОСОБА_4 на праві власності. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, своєчасно не виплачувала тіло кредиту та відсотки за його користування, на вимоги не реагувала, в неї, станом на 2 серпня 2011 року, виникла заборгованість у розмірі 147 998 грн 33 коп.

З урахуванням викладеного, уточнивши позовні вимоги, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило стягнути з ОСОБА_4 указану суму заборгованості.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2016 року, позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 147 998 грн 33 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 120 тис. грн 10 коп, нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 27 998 грн 23 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, дійшли до правильного висновку про те, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, ПАТ «Державний ощадний банк України», як кредитор, скористався своїм правом на повернення кредитних коштів та обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом дострокового стягнення кредиту.

Доводи касаційної скарги про те, що банк обрав невірний спосіб захисту своїх прав є безпідставними, оскільки п. 4.2.2 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення позичальником кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість у примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

С.П. Штелик