Номер провадження: 22-ц/785/6082/17
Номер справи місцевого суду: 510/1899/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 з указаним позовом.

Зазначала, що 20 лютого 2014 року вона уклала з ОСОБА_5 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири №40 по вул.28 Червня в будинку №233в м.Рені Одеської області, яку мала намір оформити на імя неповнолітнього ОСОБА_3, оскільки між нею та громадянином ОСОБА_8 ОСОБА_6 існувала домовленість придбати квартиру саме на імя сина.

У вересні 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_5, який, як виявилось, не був власником вказаного обєкта нерухомості, 28 липня 2015 року уклав від імені власника спірної квартири ОСОБА_4 з ОСОБА_6 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.

Посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем, позивач просила суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №40 по вул.28 Червня в будинку №233 в м.Рені Одеської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6;

-визнати право власності на спірну квартиру за ОСОБА_3,

на підставі ст.ст.330,388,397,655,664 ЦК України (а.с.3-6).

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні участі не брали, надіслали до суду спільну заяву в якій позовні вимоги визнали (а.с.34).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився та свого ставлення позовних вимог не висловив.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 10 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири №40 по вул.28 Червня в будинку №233 в м.Рені Одеської області від 28 липня 2015 року, реєстр №835, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 недійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру №40 по вул.28 Червня в будинку №233, житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 53,0 кв.м., в м. Рені Одеської області.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересахОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2та відповідачіОСОБА_5 і ОСОБА_4 належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.59,65,66).

Тому їх неявка не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність (ч.2ст.305 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 та представникаОСОБА_6 ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що:

-договір купівлі-продажу від 28 липня 2015 року є недійсним на підставі ст.664 ЦК

України, оскільки покупцю ОСОБА_6 не була передана квартира, він її не оглядав, та в його розпорядження вона не передавалася,

-позивач ОСОБА_2 набула право власності на спірну квартиру в порядку ст.330 ЦК

України як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача ОСОБА_5, який не мав права її відчужувати,

- не існує підстав, які не дозволяють визнати право власності на квартиру за неповнолітнім ОСОБА_3

Проте погодитися з такими висновками неможливо, оскільки всупереч вимогам ст.ст.212-214 ЦПК України суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та суб'єктним складом сторін спору.

Вимоги до правочинів, додержання яких є необхідними для чинності правочинів викладені в Цивільному кодексі України в параграфі 1гл.16 розд.IV (ст.ст.202-214 ЦК України).

Недійсними правочини можуть бути визнані на підставі положень, викладених в параграфі 2 гл.16 розд.IV (ст. ст. 215-236 ЦК України).

Окремі норми про недійсність правочинів також містяться у спеціальному законодавстві (наприклад, у законодавстві про приватизацію, Законі від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів», Законі від 6 жовтня 1998 р. № 161-XIV «Про оренду землі» тощо).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року, зареєстрованого в Ренійському бюро технічної інвентаризації Одеської області в книзі 9 за номером 51, ОСОБА_4 є власником квартири №40 по вул.28 Червня в будинку №233 в м.Рені Одеської області.

28 липня 2015 року ОСОБА_5 уклав від імені ОСОБА_4 з ОСОБА_10, який діяв від імені ОСОБА_6 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу цієї квартири (а.с.13).

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Процесуальний статус ОСОБА_6 у даній справі позивачем визначено в якості третьої особи, з чим погодився суд першої інстанції.

Розглянувши позовні вимоги про визнання недійсним вказаного договору купівлі- продажу на підставі ст. 664 ЦК України суд першої інстанції не взяв до уваги, що:

-вказана норма права спірні правовідносини не регулює,

-чинним законодавством суду не надано право вирішувати питання про права таобов'язки учасників процесу, які не є сторонами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, оскаржуване рішення першої інстанції в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеному 28 липня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, підлягає безумовному скасуванню.

Апеляційним судом також встановлено, що 20 лютого 2014 року між ОСОБА_5, який не був власником спірного нерухомого майна, та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу квартири №40 по вул.28 Червня в будинку №233 в м.Рені Одеської області (а.с.7).

Враховуючи те, що вимога ОСОБА_2 про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 є похідною від розгляду її вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню й в частині визнання права власності на квартиру за ОСОБА_3, тобто в повному обсязі, з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,304, п. 2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст.314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25 травня 2017 року скасувати.

У позові ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді