Справа № 310/8967/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, третя особа КП «Житлосервіс-2А» про визнання права користування житловим приміщенням,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що її чоловік ОСОБА_2 з 01. 09. 1990 року працював інженером - геодезистом 1 категорії в польовій партії м. Запоріжжя Українського інституту інженерно - геодезичних досліджень і зйомок ГУГК при Раді Міністрів СРСР, і у зв'язку зі створенням у м. Бердянську відділення його було переведено сюди на роботу інженером - геодезистом 1 категорії на польові роботи.

Для проживання ОСОБА_2 йому на склад сім»ї - дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 була виділена квартира АДРЕСА_2, 30. 08. 1991 року укладено договір найму житлового приміщення на строк 3 роки, усі члени сім»ї були зареєстровані, прописка продовжена до 06. 04. 1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Під час сумісного с ним проживання вона у зв'язку з погіршенням відносин з чоловіком тимчасово переїжджала до своїх батьків у м. Білогорськ АР Крим і оформила там свою прописку, але через деякий час повернулася до чоловіка і проживала разом з ним.

На теперішній час повернутися до Криму вона не може, іншого місця проживання, ніж вказана квартира, в неї немає, тому просить визнати за нею, як за членом сім»ї померлого, право на користування вказаною квартирою.

В судовому засіданні 21. 03. 2017 року підтримала позовні вимоги і пояснила, що на час роботи в м. Бердянську її чоловіку надали спірну квартиру, де вони постійно проживали, народилася третя дитина, і у зв'язку з тим, що прописку їм не продовжили, старшій дитині не могли видати паспорт, і вона була вимушена поїхати у м. Білогорськ АР Крим до батьків свого чоловіка, зареєструватись там.

До 2009 року вони постійно мешкали за вказаною адресою, після того, як донька народила дитину і переїхала у Крим, вона поїхала допомагати їй доглядати дитину, після чого переїхала в м. Київ до сина, а у 2014 році помер чоловік.

Після його смерті постійно у квартирі було проживати неможливо внаслідок того, що чоловік помер в липні, пролежав у квартирі 5 днів, тому прийшлося викликати спеціалістів для обробки квартири.

Вона періодично приїжджає у квартиру, але у зв'язку з тим, що комунальними послугами не користується, тому і не платить за них. Якщо за нею визнають право на користування, сплатить усі борги.

07. 06. 2017 року позовні вимоги підтримав в судовому засіданні представник позивачки за договором адвокат Парубець Є. О.

Представник відповідача - виконавчого комітету Бердянської міської ради, територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради за довіреністю Сарабєєва Н. О. в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог за тих підстав, що померлий ОСОБА_2 був тимчасовим користувачем вказаної квартири, строк найму скінчився, в квартирі ніхто не зареєстрований, навіть померлий, квартира опечатана, в ній ніхто не мешкає, вона числиться як вільна від проживання. Комунальні послуги не сплачуються з 2009 року, позивачка в квартирі постійно не мешкає, не являється членом сім»ї наймача. ОСОБА_2 ордер на вселення не видавався, він не звертався до виконкому про продовження договору найму жилого приміщення і за реєстрацією місця проживання, отже втратив право на користування цією квартиру, а значить, і члени його сім»ї також.

Представник 3-ї особи - КП «Житлосервіс-2А» за довіреністю Гетманенко Б. С. суду пояснив, що у балансоутримувача будинку АДРЕСА_2 числиться як така, у якій ніхто не проживає і не зареєстрований, а тому вона опечатана, Житлосервіс за свій рахунок вставив вікно, яке було вибите внаслідок урагану, комунальні послуги не сплачуються, і про той факт, що на неї хтось претендує стало відомо після отримання позовної заяви.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 суду пояснили, що знали померлого ОСОБА_2, йому надали квартиру як спеціалісту - геодезисту, з 1990-х років до самої смерті ОСОБА_2 разом з сім»єю проживав в ній, його дружина жила то в Криму, то в Києві, після його смерті в квартирі ніхто не мешкає. Чому за життя ОСОБА_2 не займався оформленням квартири не знають.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11, виходячи з наступного.

Частини 1-3 ст. 61 Житлового Кодексу Української РСР передбачають, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -

громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів № 402 від 30. 08. 1991 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 визнана відселенським фондом ВО житлово - комунального господарства і надана відділу міського кадастру і геодезії інституту «УкрГИИГИС» на час проведення в м. Бердянську робіт по інвентаризації міських земель.

На підставі цього 31. 08. 1991 року з ОСОБА_2 було укладено типовий договір піднайму (найму) жилого приміщення - двокімнатної квартири АДРЕСА_2 на склад сім»ї - дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5.

Приміщення надано у найом строком на 3 роки до 31. 08. 1994 року.

За заявою інституту УкрГЕОІНФОРМ від 10. 03. 1995 року реєстрацію ОСОБА_2 було продовжено до 06. 04. 1998 року, що підтверджено копіями листа інституту та паспорту ОСОБА_2

Судом встановлено, що після 1998 року ОСОБА_2 термін своєї реєстрації та реєстрації членів своєї сім»ї не продовжив, і таким чином з 1998 року у квартирі ніхто не значився зареєстрованим, хоча ОСОБА_2 продовжував у ній мешкати до часу своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторонами також не заперечується того факту, що позивачка з 2004 року значиться постійно зареєстрованою у м. Білогорськ АР Крим.

З акту обстеження вказаної квартири представником балансоутримувача житла - КП «Житлосервіс -2А» від 06. 02. 2017 року вбачається, що у квартирі ніхто не мешкає, ніхто її не відвідує, КП «Житлосервіс-7» демонтував усі комунікації.

З акту обстеження водопостачання і водовідведення від 22. 05. 2016 року вбачається, що квартира опечатана.

Згідно довідок ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» від 08. 02. 2017 року заборгованість за вказаною квартирою числиться в розмірі 25 072, 31 грн., КП «Бердянськводоканал» від 14. 02. 2017 року - заборгованість 5288,94 грн.

Згідно довідки начальника відділу реєстрації місця проживання відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою АДРЕСА_2.

З довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 02. 02. 2017 року інформація щодо реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в Бердянській міській раді відсутня.

Згідно довідки КП «Житлосервіс 2А» від 20. 03. 2017 року до підприємства не надходило заяв щодо продовження користування квартирою АДРЕСА_2.

Стаття 64 ЖК передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що

випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Таким чином законодавством встановлено, що права члена сім»ї наймача є похідними від права самого наймача на користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 втратив право на користування спірною квартирою у 1998 році після закінчення терміну договору найму у 1996 році, та реєстрації свого місця проживання за вказаною адресою.

До моменту своєї смерті у 2014 році він з вимогами про надання квартири у постійне або тимчасове користування до власника житла або балансоутримувача будинку не звертався, комунальні послуги не сплачував з 2009 року, реєстрацію не поновив.

Таким чином і члени сім»ї померлого не мають право на користування житлом, оскільки таке право було відсутнє у наймача квартири.

Судом також встановлено, що дружина та діти наймача ще за його життя постійно мешкали в інших містах, після смерті ОСОБА_2 квартира була опечатана, позивачка зареєстрована з 2009 року в м. Білогорськ АР Крим, інтересу до квартири не проявляла, постійно в ній не мешкала, комунальними послугами не користувалася і не сплачувала заборгованість, яка утворилась з 2009 року і підтверджена довідками комунальних установ в порушення вимог ст. 67 ЖК УРСР.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка не довела належними та допустимими доказами правомірність своїх вимог, поважність причин тривалого не проживання у спірній квартирі не підтвердила, право на користування цієї квартирою померлим чоловіком не обґрунтувала, тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 61,64,67 ЖК УРСР, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. А. Троценко