Справа № 201/2187/17
Провадження № 2/201/1182/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 01.02.2017р. (а.с.№ 39) посилалися на те, що з 01.09.2007р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду. За час спільного проживання сторони придбали майно, яке складається з квартири, двох нежитлових приміщень та двох автомобілів, які вони бажають в порядку поділу спільного майна подружжя розподілити. Просили визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на: нежитлове приміщення № 269, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л, загальною площею 85,6кв.м.; нежитлове приміщення № 144, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К, загальною площею 261,4кв.м.; автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1. За ОСОБА_2 визнати право приватної власності на: квартиру № 71, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Різнична, буд. 9, загальною площею 56,9 кв.м., житловою 40,3 кв.м; автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2. Також просили припинити право спільної сумісної власності на спільне майно подружжя.

В наданих суду 27.03.2017р. та 15.05.2017р. заявах, представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Додатково пояснила, що нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 2к перебуває в іпотеці у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк». З огляду на те, що позивачка є іпотекодавцем за договором іпотеки та майно не вибуває з її володіння, то права банка, як іпотекодержателя не будуть порушені. Крім того, повідомила, що рухоме майно подружжя не перебуває у заставі (а.с.№ 60-61, 66).

Представник відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 26.01.2017р. - а.с.№ 45), в наданих суду 23.03.2017р поясненнях та в заяві від 27.03.2017р., посилався на те, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки сторони домовились щодо порядку поділу спільного майна подружжя, яким кожен фактично користується. Просив розглядати справу за відсутності відповідача (а.с.№ 43-44, 47). В судове засідання 15.05.2017р. відповідач та його представник не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.№ 65), про причини не явки суд не сповістили.

За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та їх представників без фіксування процесу технічними засобами, а враховуючи, що представником відповідача надано суду пояснення, то вважає за можливе ухвалити рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із отриманими судом Інформаційними довідками з реєстрів, а також з оригіналами правовстановлюючих документів, що надані були сторонами для огляду, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 01.09.2007р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про шлюб та зроблено актовий запис № 765 (а.с.№ 8).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016р., яке 22.03.2016р. набрало законної сили, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.№ 9).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, 28.07.2011р. народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 828 (а.с.№ 10).

Рішенням суду від 09.03.2016р. встановлено, що сторони з осені 2015р. шлюбних та подружніх відносин не мають, фактично з цього часу не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, стосунки не підтримують (а.с. № 9).

З наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу, оригінал якого було оглянуто судом в судовому засідання, вбачається, що 27.12.2012р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (колишня назва м. Дніпропетровськ). Згідно п. 1.2 договору, загальна площа квартири складає 56,9кв.м., а житлова 40,3 кв.м. Вартість продажу квартири становить 257 000грн., а на момент подачі позову її вартість визначена в сумі 1 489 289грн. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 (а.с.№11-12).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 16.05.2014р. право власності на цю квартиру зареєстровано в цілому за ОСОБА_2 (а.с.№ 14-15). З Інформаційної довідки з Державних реєстрів, отриманої судом 27.03.2017р. також вбачається, що АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 (а.с.№ 47-49). Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек щодо квартири відсутні (а.с. № 51).

На підставі договору купівлі-продажу № 269 від 03.12.2015р. ОСОБА_1 придбала у Приватного будівельно-монтажного підприємства «Строїтель-П» нежитлове приміщення 269, загальною площею 85,6кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л (а.с. № 67-69). Право власності на даний обєкт зареєстровано згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Дніпропетровським міським управлінням юстиції Дніпропетровської області 10.12.2015р., на ОСОБА_1 ( а.с. № 75, 76). Вартість нежитлового приміщення складала на момент придбання 256 800грн.

З Інформаційної довідки з Державних реєстрів, отриманих судом 27.03.2017р., право власності на нежитлове приміщення 269, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 2л зареєстроване за ОСОБА_1 та відомості щодо цього майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек відсутні (а.с. № 51-52).

На підставі договору купівлі-продажу № 144 від 10.04.2014р. ОСОБА_1 придбала у Приватного будівельно-монтажного підприємства «Строїтель-П» нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К. Право власності н дане нежитлове приміщення зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності, що видане Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 08.07.2014р., на ОСОБА_1 (а.с.№ 70-73). Вартість нежитлового приміщення на момент придбання складала 640 000грн.

27.03.2017р. судом також було отримано Інформаційну довідку з Державних реєстрів, якою підтверджено зареєстроване право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № 144 по вул. Сімферопольській в м. Дніпрі (а.с. № 53-55).

Разом з тим, згідно інформації, наявної в довідці, 16.01.2016р. було проведено державну реєстрацію іпотеки на це майно, де іпотекодержателем є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», а іпотекодателем - ОСОБА_1 та внесено відомості до Єдиного державного реєстру обтяжень (а.с. № 55-56).

Крім того, як зазначає позивачка, в період шлюбу сторонами було придбано два автомобіля: HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1, який 21.06.2016р. зареєстрований за ОСОБА_1 та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2, який 31.12.2013р. зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. № 26-27).

Позивачкою на момент подачі позову вартість автомобіля HONDA CR-V визначена в розмірі 404 460грн., а вартість автомобіля SUZUKI JIMNY в розмірі 330 000грн. (а.с. № 3-4).

В п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. судам розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з заперечень представника відповідача, що надані були суду 23.03.2017р., вартість майна, що визначена позивачкою в позові, відповідачем визнається (а.с.№ 43), а тому, суд вважає за можливе при винесені даного рішення застосувати положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

В Правовій позиції Верховного Суду України від 03.06.2015р., викладеній у справі № 6-38цс15 зазначено, що критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

Як вбачається з матеріалів справи, два автомобілі HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1 та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2 були придбані під час шлюбу сторін.

Автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1 (попередній державний номер АЕ 7727АІ, який згідно свідоцтва про реєстрацію 21.06.2016р. був змінений) 04.10.2008р. був зареєстрований за ОСОБА_1, що підтверджується відповіддю ТСЦ 1249 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 12.04.2017р. та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. № 27, 62).

Автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_2 31.12.2013р. (а.с. № 26).

Таким чином, обидва транспорті засоби були придбані сторонами під час шлюбу, за спільні кошти (оскільки жодна із сторін не заперечувала цього факту), а тому враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо порядку поділу цих автомобілів, залишився у користуванні кожного той з автомобілів, яким безпосередньо користуються, то суд вважає за можливе поділити рухоме майно між сторонами, визнавши за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2.

Що стосується поділу нерухомого майна, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як зазначалось вище, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007р. по 22.03.2016р. При цьому, як зазначено в рішенні суду від 09.03.2016р. про розірвання шлюбу, з осені 2015р. сторони припини подружні відносини та фактично з цього часу мешкали окремо.

Таким чином, придбана ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 27.12.2012р. квартира № 71 в буд.№ 9 по вул. Різничній в м. Дніпрі (колишня назва м. Дніпропетровськ), загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м. та придбане ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 144 від 10.04.2014р. нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки підпадає під ознаки, визначені в Правовій Позицій ВСУ від 03.06.2015р., викладеній у справі № 6-38цс15 та в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р.

За таких обставин, враховуючи, що сторони досягли згоди щодо порядку поділу майна подружжя та просять залишити у власності майно, яким фактично користуються, то суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати за позивачкою право власності на нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К та визнати за відповідачем право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м.

Що стосується вимог про поділ майна подружжя, а саме, нежитлового приміщення № 269, загальною площею 85,6кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л та визнання його приватною власністю позивачки, то в цій частині вимог слід відмовити, виходячи з того, що дане нерухоме майно було придбане ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 03.12.2015р., тобто вже після того, як сторони припинили ведення спільного господарства. Представниками сторін під час розгляду справи не було надано жодного доказу того, що дане нерухоме майно було придбане саме за спільні кошти подружжя (не дивлячись на те, що фактично шлюбні стосунки припинилися) та метою придбання були саме потреби родини сторін.

Таким чином, дане нерухоме майно не підпадає під ознаки спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю позивачки, а тому в порядку поділу спільного майна подружжя не може бути розподілено. З огляду на це, в задоволені позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, а саме нежитлового приміщення № 269, загальною площею 85,6кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2л та припинення права спільної сумісної власності подружжя на цей обєкт слід відмовити.

Загальна вартість майна, що передана у власність позивачки становить 1 044 460грн., а загальна вартість майна, що передана відповідачу становить 1 819 289грн., при цьому, як зазначила представник позивачки в додаткових поясненнях до позову, то позивачка не наполягає на компенсації різниці вартості ( а.с. № 61).

Що стосується вимог позивачки про припинення права спільної сумісної власності подружжя, які заявлені на підставі ст.ст. 365, 370 ЦК України, то в цій частині вимог також слід відмовити, оскільки дані статті передбачають порядок припинення права особи на частку в спільній сумісній власності у разі виділу частки із майна.

В даному ж випадку сторонами проведено поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, а тому порядок припинення права спільної сумісної власності передбачений ч. 3 ст. 372 ЦК України.

Разом з тим, з огляду на те, що судом частково задоволено вимоги про поділ спільного майна подружжя, то враховуючи положення ст. 372 ЦПК України, суд вважає за можливе припинити право спільної сумісної власності сторін на наступне майно: автомобілі HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1 та SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2; квартиру № 71 в буд.№ 9 повул. Різничній в м. Дніпрі; нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К та автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1, а за ОСОБА_2 визнати право приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м. та автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2.

В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, то суд вважає за можливе розподілити судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України наступним чином.

Приймаючи до уваги, що позивачкою сплачено було судовий збір в розмірі 8000грн., виходячи з вартості майна 3 120 549грн., а даним рішенням задоволено вимоги щодо майна вартістю 2 863 749грн., то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 7341грн.65коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В стягненні з відповідача іншої частини судового збору слід відмовити, у звязку з відмовою в задоволені частини позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 69, 71, СК України, ст. 372 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Постановою Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», Правовою позицією Верховного Суду України від 03.06.2015р., викладеною у справі № 6-38цс15, ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, 212 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3) право приватної власності на:

- нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К;

- автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4) право приватної власності на:

-квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м.;

- автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нерухоме та рухоме майно: нежитлове приміщення № 144, загальною площею 261,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2К; квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 56,9кв.м. та житловою 40,3 кв.м.; автомобіль HONDA CR-V 2008р.випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) № SHSRE78708U012105, державний номер НОМЕР_1; автомобіль SUZUKI JIMNY, 2013р. випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) № JSAFJB43V00581003, державний номер НОМЕР_2.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7341грн. 65коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В. Ткаченко