АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 678/409/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1453/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар - Гриньова А.М.,

за участю апелянта та її представників: ОСОБА_1,адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою адвокатом ОСОБА_2 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Летичівська селищна рада Летичівського району Хмельницької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори 06 травня 1977 року, вона є власником житлового будинку та відповідних надвірних будівель, які розташовані на земельній ділянці розміром 0,15 га по вул. П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області.

Протягом останніх років відповідач ОСОБА_5 постійно вчиняє їй перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку, ігнорує її вимоги щодо усунення порушень правил добросусідства, оскільки не бажає в добровільному порядку встановити водовідвід з даху свого сараю, який побудований вздовж межі її земельної ділянки, вода з якого потрапляє на її подвіря, встановити відмостку аби стічні та талі води не розмивали ґрунт і не зносили весь бруд на її подвіря, викорчувати кущові насадження і самосіви, що проникають на її земельну ділянку та забруднюють її подвіря.

В результаті таких дій відповідача позивач неодноразово зверталася в Летичівську селищну раду.

14 листопада 2013 року органом місцевого самоврядування ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Однак порушення права позивача відповідачем продовжились і в 2014 році.

За результатами розгляду її заяви комісією Летичівської селищної ради складено відповідний акт від 08 липня 2014 року, згідно з яким комісія встановила, що ОСОБА_5 не влаштував водовідвід для дощових та талих вод з даху власної господарської будівлі, в результаті чого вода потрапляє на належну їй земельну ділянку; зі сторони будинковолодіння відповідача на її земельну ділянку проникають кущові насадження, що унеможливлює доступ та обслуговування господарських будівель; паркан (сітка), що розділяє їх земельні ділянки встановлено з порушенням межових знаків в натурі згідно з державним актом на право власності на землю ОСОБА_4; відсутня відмостка під стіною господарської будівлі, власником якої є ОСОБА_6, і яка виходить тильною стороною до належної їй земельної ділянки.

Вказані в акті порушення комісія селищної ради зобовязала відповідача ліквідувати до 24 липня 2014 року, однак останній не вчинив жодних дій для виконання рішення органу місцевого самоврядування.

У звязку з протиправними діями ОСОБА_5 їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, змінився встановлений нормальний режим її життя та звичні життєві звязки, вона постійно переживає та нервує, внаслідок чого відчуває погіршення самопочуття.

Змінивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд виправити технічні помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:043:0067 за адресою вул. П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області, внаслідок технічних помилок у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4, виготовленій ПП «Діоріт Плюс 1» згідно з договором від 03 листопада 2012 року щодо меж земельної ділянки, зазначивши виправлені відомості щодо меж земельної ділянки, що наведені в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленій ПП «Діоріт Плюс 1» на підставі договору №1040а від 09 серпня 2016 року;усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_4 по вул. Свободи (ОСОБА_7), 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області, шляхом демонтажу паркану (сітки), який заступає на вищевказану земельну ділянку і займає 0,0017 га площі від металевого знаку у точці №3 до межового знаку у точці №5 по всій довжині земельної ділянки за адресою по вул. Свободи (ОСОБА_7), 40 в смт. Летичів Хмельницької області, якою користується ОСОБА_5, та зобовязати відповідача провести демонтаж паркану (сітки) згідно із зведеним кадастровим планом земельних ділянок кадастровий номер №:00:043:0067 за адресою вул. Свободи (ОСОБА_7), 38/1 та 40 в смт. Летичів Хмельницької області, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та земельної ділянки по вул. Свободи (ОСОБА_7), 40 в смт. Летичів Хмельницької області, якою користується ОСОБА_5, розробленою ПП «Діоріт Плюс 1» від 10 серпня 2016 року; відповідно до п. 3.25 і п. 5.12 ДБН «Містобудування, планування і забудови міських і сільських поселень» зобов'язати ОСОБА_5 встановити водовідвід з даху господарської будівлі; викорчувати дерева і кущові насадження, що проникають на її земельну ділянку, які ним насаджені біля межі; встановити відмостку під стіною господарської будівлі, яка виходить тильною стороною до її земельної ділянки на відстані 0,85-0,55 м; стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн.; стягнути з ОСОБА_5 на її користь судові витрати на загальну суму 8723,83 грн.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Летичівську селищну раду Летичівського району Хмельницької області.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2017 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 0,1500 га, яка розташована по вул. П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичеві Хмельницької області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:043:0067, а саме на підставі п. 3.25, п. 5.12 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: встановити водовідвід з даху господарської будівлі; викорчувати дерева і кущові насадження, що проникають на земельну ділянку ОСОБА_4, які насаджені ОСОБА_5 біля межі; встановити відмостку під стіною господарської будівлі, яка виходить тильною стороною до земельної ділянки ОСОБА_4 на відстані 0,85-0,55 м.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, поданої адвокатом ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду, просила скасувати його в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині виправлення помилок, виходив з того, що ПП «Діоріт Плюс 1» та відповідний орган Держгеокадастру у Хмельницькій області, прав та обовязків яких стосується ця вимога, не були учасниками справи. Однак судом не враховано, що державний реєстратор у справах про скасування державної реєстрації не може бути стороною у справі.

Крім того, на думку апелянта, не може бути підставою для відмови у позові в частині зобовязання відповідача здійснити демонтаж паркану (сітки) та обставина, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі не була затверджена, оскільки порушення прав позивача на землекористування підтверджується як висновком експерта, так і актами відновлення меж. Також судом неправомірно відмовлено і у стягненні судових витрат, тому що висновком експерта встановлено порушення відповідачем меж земельної ділянки позивачки, чим підтверджена підставність позовних вимог, а тому понесені витрати на проведення експертизи мають бути відшкодовані.

В судовому засіданні апелянт та її представники підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав висновки суду.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений державним нотаріусом Летичівської державної нотаріальної контори 06 травня 1977 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку та надвірних будівель, які розташовані на земельній ділянці розміром 0,15 га по вул. П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області.

ОСОБА_5 в порядку спадкування є власником житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що знаходяться по вулиці П. Лумумби, 40, в смт. Летичів Хмельницької області.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №947614 від 17.12.2012 року, виданого на підставі рішення Летичівської селищної ради №11 від 28.11.2012 року, ОСОБА_4 отримала у власність земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:043:0067, яка розташована по вулиці П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області. Одним із суміжних землекористувачів земельної ділянки визначено відповідача ОСОБА_5

Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з доведеності факту порушення прав ОСОБА_4 щодо користування належною їй на праві власності земельною ділянкою з боку суміжного землекористувача ОСОБА_5 З належного відповідачу приміщення водні стоки попадають на земельну ділянку позивача, що призводить до погіршення стану землі та унеможливлює її використання за цільовим призначенням. Дерева і кущові насадження, які перебувають на земельній ділянці ОСОБА_5, проникають на земельну ділянку ОСОБА_4, тим самим роблячи неможливим її належне використання для обслуговування будинку та господарських споруд. При цьому суд посилався на діюче законодавство, докази, які підтверджують ці обставини.

З указаними висновками суду сторони погодилися, тому, з урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не проводить перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:043:0067, за адресою вул. П. Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області, внаслідок технічних помилок у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4, виготовленій ПП «Діоріт Плюс 1» згідно з договором від 03 листопада 2012 року щодо меж земельної ділянки та усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу паркану (сітки) та зобовязання відповідача провести демонтаж вказаного паркану (сітки) згідно із зведеним кадастровим планом земельних ділянок, розробленим ПП «Діоріт Плюс 1» 10 серпня 2016 року суд виходив з того, що вказані вимоги стосуються прав та обовязків ПП «Діоріт Плюс 1» та управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які не були учасниками справи, не висловили своєї позиції. Також не було проведено затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Летичівською селищною радою, тому відсутні правові підстави і для демонтажу паркану згідно із зведеним кадастровим планом земельних ділянок, розробленим ПП «Діоріт Плюс 1» 10 серпня 2016 року.

Висновки суду в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання правочину недійсним; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 126 ЗК України в редакції станом на 20.12.2012 року встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, які в кінцевій редакції позивача були прийняті судом до розгляду і розглянуті ним по суті, позивач просив суд виправити технічні помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки внаслідок допущених технічних помилок у технічній документації із землеустрою, виготовленій ПП «Діорит Плюс 1».

Висновком судової земельно-технічної експертизи №3869/3870/15-26 від 02.06.2016 року було встановлено порушення меж спірної земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_4 із земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_5, що, однак, не призвело до зменшення площі землі. Визначено також лінію, по якій повинна проходити межа між земельними ділянками сторін.

При цьому слід зауважити, що землевласник спірної земельної ділянки ОСОБА_4 не ставила питання щодо законності прийняття Летичівською селищною радою рішення №11 від 28.11.2012 року, на підставі якого їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:043:0067, яка розташована по вулиці П.Лумумби, 38/1 в смт. Летичів Хмельницької області. Не оспорюється стороною також і зазначений державний акт. Діюче законодавство не надає суду повноважень щодо вирішення питання про виправлення помилок у технічній землевпорядній документації, які були допущені іншим органом, установою, організацією.

Як слідує з матеріалів справи, Летичівська селищна рада 18.11.2016 року відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_4 щодо затвердження технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, оскільки є чинним державний акт на право власності на цю ділянку, а поворотні точки меж земельної ділянки та лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, які зазначені в кадастровому плані з технічної документації із землеустрою від 09.08.2016 року не відповідають кадастровому плану Державного земельного кадастру, який сформований 15.11.2016 року.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в суді висловило письмову позицію, відповідно до якої конфігурація земельної ділянки ОСОБА_4 в системі Державного земельного кадастру відповідає конфігурації земельної ділянки відповідно до правовстановлюючого документа, тому відсутні правові підстави для внесення відповідних виправлень до координат поворотних точок меж земельної ділянки.

Ці обставини також підтверджені відповідними письмовими доказами, зокрема, землевпорядною документацією на спірну земельну ділянку, письмовими розясненнями селищної ради, управління Держгеокадастру, поясненнями сторін в судовому зсіданні.

Таким чином, аналіз законодавства та наявних в справі доказів дає підстави для висновку про те, що виправлення помилок шляхом внесення змін до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки не може бути проведено до тих пір, поки є чинними вищевказані рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право на земельну ділянку.

Судові витрати між сторонами підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При вирішенні питання розподілу судових витрат між сторонами суд прийшов до висновку про те, що відшкодуванню підлягають лише судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Відмова суду у стягненні судових витрат по оплаті судової експертизи від 02.06.2016 року в розмірі 5728,80 грн., які були сплачені ОСОБА_4 23.11.2015 року зумовлена тим, що цей доказ не підтвердив обставин, на які посилався позивач, як на підставу задоволення своїх вимог в частині виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки внаслідок допущених технічних помилок у технічній документації із землеустрою, виготовленій ПП «Діорит Плюс 1» та демонтажу паркану (сітки). Оскільки в цій частині у задоволенні позову було відмовлено, враховуючи відсутність вини відповідача ОСОБА_5 у помилках, які на думку ОСОБА_4І, підлягали виправленню, тому зазначений висновок суду слід визнати обґрунтованим.

Витрати по виготовленню копій документів та їх друкуванню, вартість банківських та нотаріальних послуг, які поніс позивач правомірно не віднесено судом до судових витрат в розумінні ст. 79 ЦПК України, тому у їх відшкодуванні з цих підстав було відмовлено.

Не спростовують висновків суду також і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Враховуючи особу апелянта ОСОБА_4, її похилий вік, дохід виключно від пенсійних виплат, які є незначними, перебування на її фактичному утриманні сина інваліда, колегія суддів приходить до висновку про можливість звільнення її від сплати судового збору в дохід держави в розмірі 2112 грн. на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, поданою адвокатом ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2017 року залишити без змін.

Від сплати судового збору в дохід держави в розмірі 2112 грн. ОСОБА_4 звільнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59