Провадження №2/523/1797/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки в обєкті права спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в якій просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та провести поділ даного майна.

13.04.2017 р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки в обєкті права спільної сумісної власності подружжя до сумісного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2017 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишено без розгляду за заявою позивача.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Від відповідача у судовому засіданні надійшла заява про визнання позовних вимог, пояснивши це тим, що бажання подальшого користування вищевказаною квартирою відсутне та має намір переоформити свою частку на дітей. Позивач пояснив, що сплачує аліменти на утримання дітей, повністю оплатив навчання доньки, не відмовлявся допомагати своїм дітям. Також зазначив, що після розставання з відповідачкою мав намір залишити свою частку квартири дітям, однак, на дану квартиру накладено обтяження у вигляді арешту, у звязку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу 523/3648/13-ц. Одночасно з тим пояснив, що при здійсненні перерахунку заборгованості державним виконавцем була встановлена переплата.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пояснили, що в зв'язку зі сплатою аліментів відповідачем в недостатньому, на їх думку, розмірі, частка в спірній квартирі, повина бути збільшена на користь позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні сторін та їх представників, враховуючи надану відповідачем заяву про визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що 11 червня 1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб відділом РАГСу м. Ізмаїл.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

12 грудня 2011 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі- продажу був посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за номером 5-2789. Згідно до пункту 5 вказаного договору, договір купівлі-продажу був укладений за письмовою згодою чоловіка покупця - ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 10784772 від 12.12.2011р., витягом про державну реєстрацію прав № 32959376 від 24.01.2012р.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року у справі 523/9996/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між сторони був розірваний. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 року набрало чинності 16 грудня 2013 року.

Таким чином, квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу у спільній квартирі залишилась проживати ОСОБА_1 разом із дітьми, що підтверджується довідкою про склад сімї від 20.02.17 № 199, видана КП ЖКС «Північний».

24.05.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 523/3648/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 06 березня 2013 року і до закінчення навчання, а саме до 01 серпня 2016 року, та на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 06 березня 2013 року і до повноліття сина, а саме до 15 лютого 2020 року, аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

21.06.2013р. постановою державного виконавця 1-го Суворовського ВДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження № 38569989 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1, 2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, якщо жоден із подружжя не вчинив дій, передбачених ст. ст. 11, 365 ЦК України, ст. 71 ч. 4, ч.5 СК України, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки в обєкті права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ідеальну частку в розмірі 3/4 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_4, які є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 ідеальну частку в розмірі 1/4 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_4, які є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: