Справа № 639/8920/17
Провадження № 2/639/554/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 22 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів громадського стану Міллеровського району Ростовської області Російської Федерації, актовий запис №538.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та різні погляди на життя, в наслідок чого були втрачені почуття любові й поваги один до одного. З липня 2014 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу не можливо.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заявлений позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надання доручення іноземному суду в порядку ст. 415 ЦПК України. Надав суду заяву, в якій зазначив про те, що проти розірвання шлюбу та розгляду справи Жовтневим районним судом м. Харкова не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів громадського стану Міллеровського району Ростовської області Російської Федерації, актовий запис №538.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 15, 57-60, 212-215, 235 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 113, 115 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 22 грудня 2009 року у відділі реєстрації актів громадського стану Міллеровського району Ростовської області Російської Федерації, актовий запис №538.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін «Плигун».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В. Труханович