Справа № 755/4627/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'ю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільним майном, поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1997 року почала спільно проживати однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання було набуто нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з чим просить встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 1997 року по листопад 2016 року, визнати спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1, визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

До суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується,зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст.152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункту 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" прозглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 лютого 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

Однак у поданих до суду матеріалах відсутні відомості про належність цього майна відповідачу на час розгляду справи.

Оскільки для забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та заборони його відчуження. необхідно з'ясовувати належність майна відповідачу на час розгляду справи, суд вважає неможливим задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна