АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року про часткове скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2016р. були застосовані заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016р., яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задоволено частково. На підставі зазначеного рішення суду підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сума заборгованості за договором позики від 10 березня 2011р. у розмірі 19 353 790,56 грн.; судовий збір у розмірі 3 929,6 грн., а тому заявник вважає, що за таких обставин минула потреба у заходах забезпечення позову, застосованих згідно ухвали суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що у Шевченківському районному суді м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання боргу спільною сумісною власністю. Апелянт вважає, що у разі скасування заходів забезпечення позову, відповідач може відчужити майно, на яке накладено арешт.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити.

Справа № 761/21785/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9821/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2016р. було вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 761/21785/15-ц, шляхом накладення арешту на:

-земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,146 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3;

-транспортний засіб - автомобіль марки «VOLVO», моделі Б40, 2008р. випуску, об'єм двигуна 2435 куб. см., колір сірий, тип - загальний легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016р. позов задоволено частково, і стягнуто суму заборгованості виключно з відповідача ОСОБА_1, при цьому судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є належною стороною за договором позики, і на неї не можуть бути покладенні обов'язки щодо повернення суми боргу.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції врахував наведене та вважав, що підстав для подальшого застосування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта з посиланням на розгляд іншої цивільної справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов був забезпечений, шляхом накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_3, в рамках даної цивільної справи, оскільки невжиття заходів забезпечення могло утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду саме у цій справі №761/21785/15.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016р. позовні вимоги до ОСОБА_3 були відхилені, а тому підстав для подальшого забезпечення позову у даній справі не було та суд першої інстанції, який ухвалив вказане рішення, правильно їх скасував.

Доводи апелянта є безпідставними, оскільки стосуються ризиків невиконання можливого рішення по іншій цивільній справі №761/42457/16-ц та апелянт не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про забезпечення позову в рамках зазначеної справи.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства та доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді