Справа № 520/5210/16-ц
Провадження № 2/520/1608/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, після уточнення якого просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Ві ЕЙ БІ Банк» за кредитним договором № 377/07ф від 15.10.2007 року у сумі 5411389,23 гривень з яких заборгованість за кредитом 103682,72 дол. США, заборгованість за відсотками 119935,82 дол. США, комісія РО-13517,68 гривень, штраф згідно п.4.5 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту-92914,97 гривень, звернути стягнення на належну ОСОБА_2 квартиру №74 у будинку №59-Г по вул. ак. Вільямса у м.Одесі, загальною площею 64,6 кв.м, в томі числі житловою площею 35,0 кв.м, що підтверджується іпотечним договором за реєстровим номером №5162 від 15.10.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, шляхом визнання права власності за ПАТ «ВІ ЕЙ БІ Банк» за ціною 1262000,00 гривень, визначеною Звітом про незалежну оцінку, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15.10.2007 року між банком «Ві Ей ОСОБА_4» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 377/07ф, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в іноземній валюті в сумі 105000,00 дол. США з цільовим призначенням - придбання нерухомого майна. Кредитні кошти надавались строком до 14.10.2027 року. За користування кредитним коштами встановлена плата в розмірі 13% річних. Відповідно до додаткової угоди №2 до Кредитного договору № 377/07ф від 15.10.2007 року, плата за користування кредитом була замінена на 16% річних. Банк виконав зобовязання з надання позичальнику кредитних коштів, а позичальник в свою чергу не належним чином виконував зобовязання з повернення кредитних коштів, що стало підставою для постановлення 04.07.2012 року рішення Приморським районним судом м.Одеси №2-4268/11, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №377/07 ф від 15.10.2007 року у розмірі 119439,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.11.2009 рік становить 955036,56 гривень та 28044,35 гривень, з яких заборгованість за кредитом 102682,72 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 15756,57 дол. США, заборгованість по комісії за РО 1905,57 гривень, плата за пропуск платежів 26138,78 гривень. Станом на 06.01.2016 рік загальна сума заборгованості за кредитним договором №377/07ф від 15.10.2007 року відповідно до наданого розрахунку становить 5411389,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 103682,72 дол. США ( по курсу НБУ 23,783691), заборгованість за відсотками- 119935,82 дол. США ( по курсу НБУ 23,783691), комісія за РО- 13517,68 гривень, штраф згідно п.4.5 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту-92914,97 гривень. В якості забезпечення належного виконання зобовязань з повернення кредитних коштів 15.10.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір Іпотеки, відповідно до умов якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №74 у будинку №59-Г по вул. ак. Вільямса у м.Одесі загальною площею 64,6 кв.м, в тому числі житловою 35,0 кв.м. З посиланням на вимоги ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку» банк вважає за можливе звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні, що проведено в режимі відеоконференцзвязку представник позивача ПАТ «Ві Ей ОСОБА_4» уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, вислухавши відповідача та його представника, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав:

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так в судовому засіданні встановлено, що 15.10.2007 року між банком «Ві Ей ОСОБА_4» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 377/07ф, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в іноземній валюті в сумі 105000,00 дол. США з цільовим призначенням - придбання нерухомого майна. Кредитні кошти надавались строком до 14.10.2027 року. За користування кредитним коштами встановлена плата в розмірі 13% річних ( а.с. 18-24). Відповідно до додаткової угоди №2 до Кредитного договору № 377/07ф від 15.10.2007 року, плата за користування кредитом була замінена на 16% річних (а.с.39). Банк виконав зобовязання з надання позичальнику кредитних коштів, а позичальник в свою чергу не належним чином виконував зобовязання з повернення кредитних коштів, що стало підставою для постановлення 04.07.2012 року рішення Приморським районним судом м.Одеси №2-4268/11, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №377/07 ф від 15.10.2007 року у розмірі 119439,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.11.2009 рік становить 955036,56 гривень та 28044,35 гривень, з яких заборгованість за кредитом 102682,72 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 15756,57 дол. США, заборгованість по комісії за РО 1905,57 гривень, плата за пропуск платежів 26138,78 гривень. Станом на 06.01.2016 рік загальна сума заборгованості за кредитним договором №377/07ф від 15.10.2007 року відповідно до наданого розрахунку становить 5411389,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 103682,72 дол. США ( по курсу НБУ 23,783691), заборгованість за відсотками- 119935,82 дол. США ( по курсу НБУ 23,783691), комісія за РО- 13517,68 гривень, штраф згідно п.4.5 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту-92914,97 гривень.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань з повернення кредитних коштів за кредитним договором №377/07ф від 15.10.2007 р. між банком та ОСОБА_2 15.10.2007 року укладено договір Іпотеки відповідно до умов якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №74 у будинку №59-Г по вул. ак. Вільямса у м.Одесі загальною площею 64,6 кв.м, в тому числі житловою 35,0 кв.м.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позивач посилається на те, що в рахунок виконання основного зобовязання він має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ( передачі) у власність предмету іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку передбаченому ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку».

Звертаючись з позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що ОСОБА_2 свої зобов'язання по виконанню умов договору кредиту виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 06.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 5411389,23 гривень.

На підтвердження наявності заборгованості Банком наданий розрахунок заборгованості (а.с.10-12).

В січні 2010 року ОСОБА_4 скористався своїм правом вимоги дострокового повернення відповідачем заборгованості за договором кредиту, про що свідчить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.07.2012 року №2-4268/11, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №377/07ф від 15.10.2007 року у розмірі 119439,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.11.2009 року становить 955036,56 гривень та 28044,35 гривень ( а.с. 13-17).

Матеріали справи не містять погашення ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту.

Порядок та способи звернення стягнення, сторони передбачили у розділі сьомому договору іпотеки п.7.2 .

Відповідно до п.4.2.9 договору іпотеки від 15.10.2007 року сторони передбачили ,що у разі порушення будь-якого позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки .

Відповідно до п. 7.2. договору іпотеки , звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов Договору та закону «Про іпотеку», з інших, передбачених законодавством України підстав.

Відповідно до п.7.3 договору іпотеки сторони передбачили, що звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється відповідно розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Договір іпотеки не містить погодження сторін про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом передачі предмету іпотеки у власність Банку за судовим рішенням.

Крім того, частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право ,або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі,яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За таких підстав, чинним законодавством не передбачена можливість набуття права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі судового рішення в порядку зазначеному у позовній заяві Банком.

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України № 6-1851цс15 від 30.03.2016 року ,№ 6-2457 від 02.11.2016 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування.

ПАТ «ВІ ЕІ БІ Банк» не позбавлено можливості обрати інший спосіб звернення стягнення на іпотечне майно, передбачене умовами договору іпотеки від 15.10.2007 року та Законом України «Про іпотеку» або іншим шляхом захистити свої порушені права.

Банк має право, у позасудовому порядку, задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки, який прирівнюються до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

При не реалізації свого права у вирішені спору в позасудовому порядку шляхом проведення реєстрації свого права власності на предмет іпотеки (ст.37 Закону 898-IV), ОСОБА_4 має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених ст. 39 Закону України 898-IV.

За таких обставин, позов ПАТ«ВІ ЕЙ БІ» задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на належну ОСОБА_2 квартиру №74 у будинку №59-Г по вул.. ак. Вільямса у м.Одесі, загальною площею 64,6 кв.м, в тому числі житловою площею 35,0 кв.м, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» за ціною 1262000,00 гривень, визначеною згідно звіту про незалежну оцінку в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» за Кредитним договором №377/07ф від 15.10.2007 року у сумі 5411389,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 103682,72 дол. США, заборгованість за відсотками 119935,82 дол. США, комісія за РО 13517,68 грн., штраф згідно п.4.5. Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту 92914,97 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні на судовому засіданні з моменту отримання копії рішення.

Суддя Луняченко В. О.