Справа № 635/90/17
Провадження № 2/635/982/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Токарук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, збільшення частки у майні

ВСТАНОВИВ:

до Харківського районного суду Харківскьої області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просив суд визнати 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківської області вул.. Артема, а саме: визнати 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема, а саме: житловий будинок літ «А-1» житловою площею 52,30 кв.м., загальною площею 95,30 кв.м. та надвірні будівлі: шість сараїв літ. «Б,В,Д,Ж,3,К», льох літ. «Е», вбиральня літ «Л», літня кухня літ. «Г», огорожа №1-6 - спільно набутим майном подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на !6 частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема, а саме: житловий будинок літ «А-1» житловою площею 52,30 кв.м., загальною площею 95,30 кв.м. та надвірні будівлі: шість сараїв літ. «Б,В,Д,Ж,3,К», льох літ. «Е», вбиральня літ «Л», літня кухня літ. «Г», огорожа №1-6, що відповідає 13/100 частин від 26/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

В обґрунтування позову посилається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 24 вересня 2004 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу, 06 липня 2005 року, на підставі договору купівлі-продажу подружжям було придбано 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою смт Високий, вул.. Артема, б. 71/46, Харківський район Харківська область. Вартість придбаного майна складає 11615 грн. Право власності на 26/100 частин з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою смт Високий, вул.. Артема, б. 71/46, Харківський район Харківська область оформлено на імя відповідача. Позивач зазначає, що у період укладання договору купівлі-продажу та в подальшому під час реєстрації зазначеного договору, він, як чоловік ОСОБА_2, надавав свою письмову згоду на придбання зазначеного обєкта нерухомого майна, зазначив, що воно придбано на спільні кошти подружжя. 07 вересня 2016 року відповідач позбавила позивача можливості фактично проживати у зазначеному житловому будинку, окільки змінила замки, передала йому деякі його особисті речі та документи. Позивач зазначає, що на даний час він вимушений винаймати житло, оскільки фактично він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, яке на даний час є зоною АТО. Оскільки іншого житла він не має, він звернувся до суду з даним позовом.

У березні 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, збільшення частки у майні, та просить ухвалити рішення, на підставі якого у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідними надвірними спорудами, розташованими за адресою смт Високий Харківського району Харківської області; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати на ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку №71/46 з відповідними надвірними спорудами, розташованими за адресою смт Високий Харківського району Харківської області.

В обґрунтовування зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що шлюб між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано 24вересня 2004 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею. Зазначає, що відповідно ждл вимог Сімейного кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Також вказує, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться справа про стягнення аліментів з ОСОБА_1, під час розгляду якої ОСОБА_1 заявив, що його заробітна плата складає 5500 грн. на місяць, тому розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей буде недостатнім. Діти навчаються у Школі мистецтв, яка є платнеою та потребує додаткових витрат на закупівлю засобів для навчання. Коштів на оплату їх навчання не вистачає, оскільки, як зазначила ОСОБА_5, вона не працює. Тому, враховуючи, що коштів на утримання дітей не вистачає, а з огляду на заробітну плату відповідача розмір призначених аліментів не буде досягати прожиткового мінімуму на одну дитину, вона звернулася до суду із зустрічним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена. Причина неявки суду не відома.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. так, як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності від 28.11.2016 року, повідомлена про день, час та місце слухання справи, що підтверджується її особистим підписом в розписці.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надійшла заява про перенесення слухання справи у звязку із її зайнятістю при розгляді кримінальної справи як представника потерпілої особи.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України неявка представника відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 10 ЦПК України)

Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №534.

Від даного шлюбу сторони мають Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Як зазначають сторони подружжям під час шлюбу було придбане нерухоме майно.

Так, і в основному позові, і в зустрічному позові, зазначено, що подружжям під час шлюбу 06 липня 2005 року, на підставі договору купівлі-продажу було придбано 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою смт Високий, вул.. Артема, б. 71/46, Харківський район Харківська область. Вартість придбаного майна складає 11615 грн. Право власності на 26/100 частин з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою смт Високий, вул.. Артема, б. 71/46, Харківський район Харківська область оформлено на імя відповідача.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У відповідності зі ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як вбачається із основного та зустрічного позову, сторони не заперечували той факт, що вищевказана частина житлового будинку була придбана за їх спільні кошти.

Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірного нерухомого майна сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, несли спільні витрати на його придбання, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на зазначену частину житлового будинку.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у випадку поділу майна, яке являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка являються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Частиною 1,2 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Разом з тим, позивач за зустрічним позовом просить у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідними надвірними спорудами, розташованими за адресою смт Високий Харківського району Харківської області; у порядку поділу спільного майна подружжя визнати на ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку №71/46 з відповідними надвірними спорудами, розташованими за адресою смт Високий Харківського району Харківської області, тобто фактично позивач за зустрічним позовом просить відступити від засади рівності частко подружжя. Так, ОСОБА_2 зазначила в своєму зустрічному позові, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, під час розгляду якої ОСОБА_1 пояснив, що розмір його заробітної плати складає 5500 грн. на місяць, тому на її думку розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей буде недостатнім. Крім того, зазначила, що діти навчаються у Школі мистецтв, яка є платною та потребує додаткових витрат на закупівлю засобів для навчання. Коштів на оплату їх навчання не вистачає, так як вона не працює, тому вважає, що її частка при поділі спільного майна подружжя має бути більшою. Але будь-які докази на підтвердження даних стверджень позивача по зустрічному позову матеріали справи не містять. Крім того, що стосується твердження позивча за зустрічним позовом щодо додаткових витрат на утримання дітей як на підставі для збільшення її частки у спільному майні, суд зазначає, що ОСОБА_2 має право звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Але, в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, ОСОБА_2 не надала суду належні та допустимі докази що мають істотне значення, зокрема що відповідач за зустрічним позовом не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Тому суд вважає, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1,2 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати між сторонами не перерозподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 15, 57-60, 61, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 62, 69, 70, 71 СК України, ст. 365, 368 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Бут -ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема, а саме: житловий будинок літ «А-1» житловою площею 52,30 кв.м., загальною площею 95,30 кв.м. та надвірні будівлі: шість сараїв літ. «Б,В,Д,Ж,З,К», льох літ. «Е», вбиральня літ «Л», літня кухня літ. «Г», огорожа №1-6 - спільно набутим майном подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема, а саме: житловий будинок літ «А-1» житловою площею 52,30 кв.м., загальною площею 95,30 кв.м. та надвірні будівлі: шість сараїв літ. «Б,В,Д,Ж,З,К», льох літ. «Е», вбиральня літ «Л», літня кухня літ. «Г», огорожа №1-6, що відповідає 13/100 частин від 26/100 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, збільшення частки у майні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину 26/100 частин житлового будинку №71/46 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташовані за адресою смт Високий Харківський район Харківська область, вул. Артема.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: О.В.Назаренко

.