Справа № 541/149/17
Номер провадження 2/541/336/2017
01 червня 2017 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
судді Городівського О. А.,
за участю секретаря - Ніколаєнко М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди,
24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом.
На підтвердження позовної заяви зазначила, щоу 2013 та 2014 роках вона оформила кредитні договори в банках, отримані грошові кошти в сумі 74 000 грн. а також 2 000 у. о. власних заощаджень позивачка позичила ОСОБА_2, які відповідачка зобовязувалася повернути до кінця 2016 року, що підтверджується борговою розпискою, написаною власноруч ОСОБА_2 15 серпня 2016 року.
Позивач умови договору виконала належним чином шляхом передання грошових коштів у визначеній сумі, відповідач прийняла кошти та написала боргову розписку.
В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала в результаті чого станом на 23.01.2017 ОСОБА_2має заборгованість в сумі 128 660 грн.
Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 74 000 грн, 2 000 дол. США, та 50 000 грн. моральної шкоди.
Позивач та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України.
Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно укладеного договору позики ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 74 000 гривень, 2 000 дол. США, остання отримала кошти та згідно з борговою розпискою (а.с.3) зобовязувалася повернути вказані кошти в строк до 31.12.2016. Відповідач належним чином не виконала зобовязання, в результаті чого позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статей 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим до виконання сторонами.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми, має при цьому реквізити договору позики, немає потреби визнавати договір дійсним в судовому порядку.
Досліджуючи боргову розписку, суд виявив справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа.
На підставі вищевикладеного з відповідача, ОСОБА_2, необхідно стягнути на користь ОСОБА_1заборгованість у розмірі 74 000 гривень, 2 000 дол. США.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суд виходить з наступного.
Заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди, позивачка посилається на ст. 1167 ЦК України.
Однак, зазначена норма закону регулює правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на спірні договірні відносини.
Статтею 611 ЦК встановлені правові наслідки порушення зобов'язання, в тому числі і відшкодування моральної шкоди.
Однак, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди.
Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики, відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно з довідкою МСЕК сер. МСЕ № 0234243 позивачка ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Тому з відповідачки ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 286 грн. 60 коп.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 213-215, 294 ЦПК України,
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 74 000 (сімдесят чотири тисячі) гривень та 2000 (дві тисячі) доларів США.
В іншій частині позовних вимог відмовити .
Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір на користь держави в розмірі 1286 грн. 60 коп.
Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. А. Городівський