АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дарницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

Справа № 753/13006/17
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/9746/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дарницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосуванням норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя посилався на ч.4 ст. 256 ЦПК України, оскільки вважав, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, тобто встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, а тому на думку судді заява має бути розглянута в порядку позовного провадження. Однак, незрозуміло як соціальна допомога, впливає на біологічних родичів, спадкоємців першої черги. Таким чином, суд не надав належну правову оцінку доказам, постановивши ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, яка в свою чергу позбавляє дитину інформації про своє походження від батьків, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, суспільного та державного визнання факту батьківства загиблого при виконанні військових обов'язків її батька ОСОБА_4, так як відмова у відкритті провадження перешкоджає повторному зверненню до суду з тими самими вимогами.

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених уній, та просили про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому в порядку ч. 2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 293 ч. 1 п. 4 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, а тому справа має розглядатися в порядку позовного провадження

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи для підтвердження або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт батьківства , ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її дитини ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Метою встановлення факту батьківства зазначала отримання соціальної допомоги та пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Зацікавленою особою у заяві про встановлення зазначила Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, якого просила зобов'язати внести відповідні зміни до актового запису.

Разом з тим, встановлення факту батьківства, особи яка померла, породжує не тільки правові наслідки щодо отримання соціальної допомоги, також виникають права щодо спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3., батьківство якого просила встановити заявниця, має біологічних родичів, проте, вони не залучені заявником до участі у розгляді справи.

За наведених обставин, слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, а тому справа має розглядатися в порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 вправі звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо наявності перешкод для повторного звернення до суду та для здійсненні судового захисту є необґрунтованими.

Таким чином, суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, вказані висновки доводами апеляційної скарги не спростовуються.

В порядку ст. 307 ч. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: