АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1330/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, яким просила, з урахуванням послідуючих уточнень (заява від 14.02.2017 року), поділити спільне майно подружжя, виділивши їй пральну машину автомат LG та стягнути на її користь з ОСОБА_7 грошову компенсацію в сумі 8 125 грн. 50 коп. вартості ? частки набутого майна, стягнути з останнього на користь позивача понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 26.11.2005 року по 08.11.2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Після реєстрації шлюбу позивач та ОСОБА_7 проживали в домоволодінні № 71 по вул. 1 грудня в м. Сміла Черкаської області. За період шлюбу ними було придбане наступне майно: пральна машина автомат вартістю 2749 грн., пральна машина напівавтомат вартістю 600 грн., шафа вартістю 1000 грн., комод вартістю 800 грн., душова кабіна вартістю 3400 грн., котел газовий, колонка газова і монтаж вартістю 10 000 грн., витяжка вартістю 800 грн., мікрохвильова піч вартістю 400 грн., електромясорубка вартістю 2000 грн.

Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди з відповідачем про поділ вказаного майна, а тому і змушена звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував доведеність придбання зазначених речей в шлюбі, що підтверджується як показами свідків так і роздруківкою банку про зняття нею коштів для вказаних цілей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не довела того факту, що за час перебування у шлюбі нею чи то відповідачем було придбано майно, згідно наведеного переліку, також не доведено факту наявності такого майна на момент припинення спільного життя подружжя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 26 листопада 2005 року сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 009915, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управлінні юстиції Черкаської області, актовий запис № 560 (а.с. 4).

08 листопада 2016 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано, що визнається сторонами та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказана обставинами доказуванню не підлягає.

Звертаючись з вказаним позовом позивач зазначила, що за час шлюбу сторонами було придбано майно, яке є обєктом спільної сумісної власності, а саме: пральна машина автомат вартістю 2749 грн., пральна машина напівавтомат вартістю 600 грн., шафа вартістю 1000 грн., комод вартістю 800 грн., душова кабіна вартістю 3400 грн., котел газовий, колонка газова і монтаж вартістю 10 000 грн., витяжка вартістю 800 грн., мікрохвильова піч вартістю 400 грн., електромясорубка вартістю 2000 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно до вимог ст.71 СК України, вбачається, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_6 стверджує, що побутова техніка та інше майно придбавалась сторонами під час перебування їх у шлюбі та на підтвердження посилається на покази свідків та роздруківку банку про рух коштів по рахунку відкритого на її імя.

Так, у виписці по картці/рахунку ОСОБА_6 відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк», яка була ретельно перевірена колегією суддів, не міститься даних, з яких би достовірно вбачався факт придбання того майна (товарів), які позивачем зазначені в переліку, як майно набуте в шлюбі (а.с. 6-20).

Відповідач категорично заперечував проти задоволення позову, вказуючи на безпідставність вимог ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем чітко не встановлено наявність вказаного майна та його вартість, не доведено факту належності його до спільного сумісного, тобто не надано належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави для визначення маси спільного майна подружжя та проведення його поділу. Хоча, у відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Далі, згідно до вищевказаних вимог закону, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, але стороною така умова виконана не була ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції , ні при розгляді апеляційної скарги.

Так як позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі та за спільні кошти, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :