РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.05.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Фортуна Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь сплачених нею комунальних послуг в сумі 9706,63 грн., судові витрати по справі в розмірі 640 грн., посилаючись на те, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано разом із нею син ОСОБА_2 відповідач, та донька ОСОБА_3. Однак свої обовязки відповідач по оплаті комунальних послуг разом із сімєю не виконує, а вона разом із донькою самостійно сплатили за комунальні послуги за усіх зареєстрованих в квартирі осіб на загальну суму 24206,12 грн.. Відповідно частка відповідача за утримання будинку, гарячу воду, холодну воду, центральне опалення, споживання газу, споживання електроенергії, опалення квартири, водопостачання, яка складає 8068,70 грн.. Крім цього, відповідач повинен її сплатити суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що на загальну суму становить 9706,63 грн.. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив представник позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Як вбачається з витягу реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2011 року ОКП ЛОР БТІ та ЕОЛ квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 І-СГ № 357195 від 12 травня 2014 року актовий запис № 730 ОСОБА_4 у віці 60 років помер.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до таких послуг належать комунальні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів, а також послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Основним нормативно-правовим документом в сфері оплати за користування житлом є постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. N 560 "Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Згідно ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними зі спільним майном.

Згідно ст.46 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать їх діти і батьки.

Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Згідно п.10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники,розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Вдповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом.

Згідно ст. 160 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем відповідальність по обовязкам, що випливають з вказаного договору.

Із квитанцій за житлово-комунальні послуги долучених позивачем, видно, що позивачка разом із донькою ОСОБА_3 з січня 2011 року по січень 2017 року оплатила комунальні послуги на утримання квартири АДРЕСА_2 на загальну суму 24206,12 грн..

Відповідно до ст. 8 ч. 8 ЦПК України і ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Отже відповідач, як зареєстрований у цій квартирі член сімї наймача, яким була його померла мати, зобовязаний був протягом спірних періодів брати участь у витратах на утримання квартири (сплачувати частину плати за її утримання та опалення) і у витратах по сплаті тієї частини оплати за гаряче й холодне водопостачання, яка нараховувалася комунальними підприємствами у звязку з реєстрацією ним свого місця проживання у даній квартирі.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Враховуючи вищезазначене, оскільки з січня 2011 року по січень 2017 року позивачка разом із донькою повністю сплачували нараховані витрати на утримання будинку і при будинкової території та комунальні послуги за квартиру, в тому числі сплатили і частку, яка була нарахована і на відповідача. Загальний розмір сплачених коштів становить 24206,12 грн. та частка відповідача, яка становить 1/3 частини всіх витрат, а тому сума по сплаті комунальних послуг відповідача становить 8068,70 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в порядку регресу.

Щодо стягнення на користь позивача з відповідача відповідно до ст.625 ЦК України інфляційних та трьох відсотків річних, то ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не установлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами до ухвалення рішення суду існували будь які зобов'язання в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України

Виходячи із зазначеного, грошові зобовязання, відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Оскільки між сторонами виникли недоговірні правовідносини, підстав для застосування ст.625 ЦК України не вбачається, тому у задоволені в цій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позову частково.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 640 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 3,4, 10,27,31,57-60,88,169,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 66-68, 151,160 ЖК України, ст.ст. 15,16, 248,544,625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу витрати по сплаті комунальних послуг в розмірі 8068,70 грн., судові витрати по сплаті судового збору розмірі 640 грн., а всього разом 8708,70 грн.(всім тисяч сімсот всім гривень, сім десть копійок).

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.