АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/1599/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1427/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника відділу ДВС,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року в справі за поданням державного виконавця Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

встановила:

В травні 2017 року заступник начальника Ярмолинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Заярний М.П. звернувся до суду з поданням, в якому просив встановити тимчасове обмеження виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України боржнику за зведеним виконавчим провадженням, ОСОБА_1, до виконання зобов'язань, встановлених рішеннями суду та інших компетентних державних органів, про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування подання зазначив, що боржник ухиляється від виконання рішень про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 60285,47 грн. за 11 виконавчими провадженнями.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року подання задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України, до виконання зобов'язань за зведеним виконавчим провадженням № 52139740.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені подання, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи. Апелянт зазначив, що державним виконавцем не доведено факту ухилення його від виконання грошових зобов'язань, покладених судом та іншими компетентними державними органами, а заборгованість за виконавчими документами ним не сплачена у зв'язку з відсутністю грошових коштів та майна.

В судове засідання апелянт не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з повідомлення поштового відділення ОСОБА_1 перебуває за межами території України. Представник апелянта подав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні через сімейні обставини.

Враховуючи, що представник апелянта повторно не з'явився в судове засідання апеляційного суду з причин, які не є поважними, діючи у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 303-1 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта та його представника.

Представник відділу ДВС в суді заперечила проти апеляційної скарги, підтримала оскаржуване судове рішення.

Заслухавши представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Ярмолинецького районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №52139740 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь юридичних та фізичних осіб на загальну суму 60285,47 грн., з урахуванням виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. На дату розгляду судом подання рішення суду та інших державних органів не виконано.

Обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд виходив з того, що останній, будучи боржником по грошовим зобов'язанням, умисно ухиляється від виконання рішень судів та державних органів, майна, яке б належало боржнику, та на яке можливо було звернути стягнення, вжитими заходами державного виконавця виявлено не було.

Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам Закону.

В силу ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, але лише до моменту виконання зобов'язань.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 державний виконавець зазначив, що боржник добровільно рішення суду не виконує, умисно ухиляється від його виконання, на виклик до державного виконавця не з'являється, майна боржника, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, не виявлено.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження, копія яких знаходиться в справі.

До складу зведеного виконавчого провадження входить 11 виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 60285,47 грн., зокрема, 19451,64 грн. за рішенням Ярмолинецького районного суду від 11.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 19451,64 грн., 1500 грн., 551,20 грн.; постанови Ярмолинецького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафів за ст. 130 КУпАП в розмірі 3400 грн. та 10200 грн., за ч. 2 ст. 128 КУпАП - 1020 грн., а також судового збору в дохід держави.

З метою виконання судових рішень держаним виконавцем були вжиті заходи щодо пошуку та арешту майна боржника, однак зареєстрованого за ОСОБА_1 майна виявлено не було.

Достовірно знаючи про наявність встановленого судом обов'язку щодо сплати грошових коштів на корить фізичної особи та держави ОСОБА_1 не проживав за місцем своєї реєстрації, що зафіксовано в акті державного виконавця від 15.03.2017 року, на виклик до органу ДВС не з'являвся.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, строків транзитного перевезення транспортних засобів протягом 2015 - 2016 років, що дає підстави для висновку про наявність у нього достатніх грошових коштів для здійснення відповідних операцій з автотранспортом, що пов'язані з перетином державного кордону України.

За таких обставин висновок суду про наявність умисного ухилення боржника від виконання судових рішень є обґрунтованим.

Посилання апелянта на неможливість виконання рішення суду в зв'язку з відсутністю грошових коштів та майна, а не через ухилення від його виконання є безпідставним, не ґрунтується на доказах, тому суд їх до уваги не приймає.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Соловйов А.В. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія ухвала