Справа № 206/1992/14-ц
Провадження № 6/206/73/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря Мороза К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

У провадження Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява ТзОВ КУА «Прімоколект-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що на виконанні Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Самарським районним судом міста Дніпропетровська по цивільній справі № 206/1992/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк». 12.06.2017 між ПАТ «Дельта банк» та ТзОВ КУА «Прімоколект-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 14/К від 12.06.2017, у звязку із чим, ТзОВ КУА «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта банк». В звязку із чим, представник заявника просив замінити сторону виконавчого провадження та зобовязати відповідальні органи здійснювати перерахунок коштів на вказані банківські реквізити заявника.

В судове засідання представник заявника, представник Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та боржник не зявились, про день слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, представник заявника в заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі. Неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 14.05.2014 Самарським районним судом міста Дніпропетровська ухвалено заочне рішення по справі № 206/1992/14-ц, згідно якого на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 008-03200-221211 від 22.12.2011 в сумі 4307,75 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 887,75 гривень, заборгованості за прострочене тіло кредиту 1530 гривень, заборгованості за комісіями 1890 гривень, а також сплачений судовий збір 243,60 гривень.

12.06.2017 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено договір № 14/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває, права вимоги Банку до позичальників-фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обовязки боржників, за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 (а.с.36).

Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № 14/К від 12.06.2017 ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 (а.с.34).

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України.

Згідно ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У постанові Пленуму ВСУ від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_2 проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53).

Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії», № 59498/00, ECHR 2002-III). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі «Райлян проти Росії» (Raylyan v. Russia), № 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року).

Так, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обовязковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, суд вважає, що вказана заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню частково, а саме в частині заміни стягувача, що стосується вимоги про зобовязання відповідальних органів здійснювати перерахунок коштів на вказані банківські реквізити заявника, то суд вважає вказану вимогу передчасною, оскільки заявникові не було відмовлено органом ВДВС, та дане питання не може бути вирішено в порядку ст. 378 ЦПК України, а тому в задоволенні даної вимоги суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю компанії з управління активами «ПРІМОКОЛЕКТ-КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/1992/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 008-03200-221211 від 22.12.2011 в сумі 4307,75 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 887,75 гривень, заборгованості за прострочене тіло кредиту 1530 гривень, заборгованості за комісіями 1890 гривень, а також сплачений судовий збір 243,60 гривень.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К.С. Маштак