Справа № 492/1299/17
Провадження № 2/492/781/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2017 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачки звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просять суд визнати за ними право власності, посилаючись на те, що позивачі є спадкоємицями спадкового майна 1/4 частки житлового будинку з господарськими спорудами № 2, по вул. Карла Маркса, 1/4 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)та 1/8 частки легкового автомобіля марки «Toyota Carina», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року випуску, кожна окремо, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5, який помер 25.05.2016 року, однак через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у відповідачки, позивачки не можуть реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Суддя, розглянувши позовну заяву вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, які відповідно передбачають, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, яка визначається дійсною вартістю нерухомого майна, позивачками зазначено ціну позову, яка жодним документом не підтверджена.

Згідно вимогам п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, які відповідно передбачають, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, тобто у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й повинні бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, але позивачки при обґрунтуванні обставин не зазначають доказів, що підтверджують ці обставини, зокрема: наявності або відсутності відмови від спадщини з боку кого-небудь із спадкоємців; наявності або відсутності заповіту; відсутності можливості отримати дублікати правовстановлюючих документів.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року судам розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З позовної заяви вбачається, що позивачки зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак суду не надано документів про те, що їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме не додано постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.

Крім того, позивачки зазначають відповідачем ОСОБА_3, яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4, але не зазначають вищевказані особи прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 чи ні, якщо прийняли, то не долучають до позову свідоцтво про право на спадщину, та яким чином відповідачка порушує, не визнає або оспорює права позивачок.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, однак суддя позбавлений можливості визначитися з розміром ставки судового збору, так як позивачками зазначена в позовній заяві ціна позову жодним документом не підтверджена у звязку з чим приходить до висновку, що судовий збір сплачений не в повному обсязі.

Відповідно до п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, зазначаю, що згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачки, яка як і позивачки має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаною з тим, які вимоги до неї заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК, у зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання права власності підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом п'яти днів з дня отримання позивачкою копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивачок, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позов буде вважатися не поданим, та повернутий позивачкам.

Також, слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Також, вважаю за необхідне розяснити позивачкам, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1, ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Попередити, що у разі невиконання вимог суду у вказаний строк, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачкам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_6