Справа №487/5484/16-ц 24.10.2017 24.10.2017
Провадження №22-ц/784/2214/17
Справа №487/5484/16
Провадження №22-ц/784/2214/17 Головуючий першої інстанції: Корнешова Т.В.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі позивача ОСОБА_2, представника особи, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 січня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 25 листопада 2015 р. померла його тітка Паладій (до одруження ОСОБА_2) ОСОБА_5. Єдині її спадкоємці першої черги - чоловік та сини також померли.

23 лютого 2016 р. позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ОСОБА_6 Постановою від 29 серпня 2016 р. нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані в м. Миколаєві, ОСОБА_8, вул. Громадянська, 9а, оскільки були відсутні свідоцтва про народження спадкодавця, померлого батька позивача та відсутній оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку, яка належала померлій.

Посилаючись на викладене, а також на те, що позивач фактично вступив у володіння будинком з земельною ділянкою, що належали померлій, здійснює поточний ремонт та сплачує за всі комунальні послуги, просив встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, що розташований за адресою: вул. Громадянська, 9а, ОСОБА_8, м. Миколаїв.

У судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 січня 2017 р. позовні вимоги задоволені.

Встановлено факт, що ОСОБА_7, яка померла 25 листопада 2015 р., є тіткою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рідною сестрою його батька ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: вул. Громадянська,9а, ОСОБА_8, м. Миколаїв, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 25 листопада 2015 р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення суду в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку не відповідає вимогам закону, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує його права, оскільки на момент відкриття спадщини ОСОБА_7 не була власником земельної ділянки, на яку суд визнав право власності за позивачем, оскільки частину її продала йому, а тому просить скасувати рішення суду в цій частині, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4, позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 25 листопада 2015 р. в м. Миколаєві у віці 79 років померла ОСОБА_7, про що здійснено актовий запис № 4818 від 26 листопада 2015 р. та видане свідоцтво про смерть серія I-ФП №232074 органом ДРАЦС м. Миколаєва.

За заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини у лютому 2016 р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_7, померлої 25 листопада 2015 р.

За даними спадкової справи (№58619102 у Спадковому реєстрі) інші спадкоємці відсутні.

Постановою від 29 серпня 2016 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані в м. Миколаєві, ОСОБА_8, вул. Громадянська,9а, оскільки не було надано свідоцтв про народження спадкодавця, померлого батька позивача та оригіналу державного акту про право власності на земельну ділянку, яка належала померлій.

Судом установлено факт, що спадкодавець ОСОБА_7 є тіткою ОСОБА_2 (рідною сестрою його батька ОСОБА_9, який помер 10 липня 1975 р.).

Таким чином, ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_7 за законом другої черги за правом представлення (ч. 3 ст. 1266 ЦК України).

Рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_7 не оскаржується і предметом апеляційного перегляду не було.

Також, судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 1990 р. ОСОБА_7 є власником житлового будинку по вул. Громадянська, 9а у ОСОБА_8 м. Миколаєва, в якому вона постійно проживала і була зареєстрована з 1987р. по день смерті.

Відповідно до копії державного акту про право приватної власності на землю від 01 серпня 1994 р. земельна ділянка площею 0,15 га для обслуговування даного житлового будинку була передана у власність ОСОБА_7 на підставі рішення Великокорениської селищної ради від 13 квітня 1994р. №14/17.

Дані обставини також підтверджуються відповіддю заступника Миколаївського міського голови від 13 грудня 2016 р.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за останнім права власності на земельну ділянку площею 0, 1500 га, розташовану по вул. Громадянській, 9а ОСОБА_8, м. Миколаїв, суд вважав, що для цього є підстави, оскільки ця земельна ділянка входить до складу спадщини ОСОБА_7, єдиним спадкоємцем якої є позивач.

Між тим, з таким висновком суду погодитись не можна.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися, внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Як вбачається з наданих разом з апеляційною скаргою документів, 12 травня 2007 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу частки земельної ділянки, за яким ОСОБА_7 продала 457 кв. метрів земельної ділянки із належної їй на підставі державного акту про право власності на землю серія П-МК № 023786, виданого Великокорениською селищною радою народних депутатів Заводського району м. Миколаєва 01 серпня 1994 р. на підставі рішення цієї ради від 13 квітня 1994 р. №14/17, земельної ділянки розміром 1500 кв. метрів, кадастровий номер :11:019:0005, а ОСОБА_4 купив вказану частку, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, ОСОБА_8, вул. Громадянська, 9а.

Згідно тексту договору купівлі-продажу на державному акті, якій підтверджував право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, на ньому нотаріусом зроблено відмітку про відчуження 457 кв. метрів земельної ділянки.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_7 за життя розпорядилася частиною спірної земельної ділянки, а тому на час її смерті право власності на відчужену частку земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Миколаїв, ОСОБА_8, вул. Громадянська, 9а розміром 457 кв. метрів, не входило до складу спадщини.

За такого суд помилково визначився зі складом спадкового майна.

Також судом не враховано наступне.

Заінтересовані особи, між якими виник спір про право, що переданий на розгляд суду, називаються сторонами.

Отже сторонами у цивільному процесі є юридично заінтересовані особи (фізичні або юридичні), матеріально-правовий спір між якими є предметом розгляду і вирішення в цивільному судочинстві.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 102 ЦПК).

Позивач - особа, на захист субєктивних прав і охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді і розпочинається цивільний процес.

Відповідач - особа, котра на заяву позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорення права або охоронюваних законом інтересів позивача.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24 лютого 2012 р. № 177 земельній ділянці площею 457 кв. метрів по вул. Громадянській, 9а, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2007 р., надано нову адресу вул. Громадянська, 9а/1.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2007 р. та рішення виконавчого комітету Миколаїської міської ради від 24 лютого 2012 р. № 177 01 жовтня 2012 р. ОСОБА_10 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 926858 площею 0, 0457 га, що розташована по вул. Громадянській, 9а/1 в Заводському районі м. Миколаєва з кадастровим номером :11:019:0011.

Як вбачається з вищенаведених обставин, власником відокремленої частки, яка раніше входила до складу спірної земельної ділянки, щодо визнання права власності на яку в порядку спадкування звернувся до суду ОСОБА_2, є ОСОБА_4

Таким чином, ця особа ОСОБА_4 має безпосередній матеріальний інтерес до вирішення спору про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки вирішення даного спору безпосередньо впливає на його права та обовязки, оскільки має наслідком припинення його права власності на земельну ділянку.

Між тим, звертаючись з позовом, ОСОБА_2 до участі у справі ОСОБА_4 не залучав.

Суд в порушення вимог ч. 1 ст. 10, 213 ЦПК України не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, не встановив наведених вище обставин справи щодо відчуження спадкодавцем частини земельної ділянки, не розяснив позивачеві його права, передбачені ст. 33 ЦПК України щодо предявлення позовних вимог також до власника відокремленої частини спірної земельної ділянки, яким є ОСОБА_4, тоді як права та обовязки якого щодо спірної земельної ділянки безпосередньо залежать від вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції в силу положень ст. ст. 11, 303 ЦПК України позбавлений повноважень щодо залучення до участі у справі нових осіб.

За такого висновок суду про доведеність позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку є передчасним, оскільки спір не може бути вирішений у визначеному позивачем складі осіб, з яким погодився суд, а саме без залучення у справу ОСОБА_4, що є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що судом неповно зясовані обставини справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що потягло прийняття помилкового рішення щодо вказаних позовних вимог, рішення в цій частині в силу положень пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

За такого та в силу положень ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_4 необхідно стягнути 1214 грн. 84 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 січня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1214 (тисячу двісті чотирнадцять) грн. 84 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_11