Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 414/2341/16-ц
Провадження № 22ц/782/273/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 25 квітня 2016 року при відвідуванні місця поховання своїх батьків вона виявила, що при захороненні поряд з їхніми могилами ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, з попереднього місця поруч з могилами її батьків знято стіл та дві лавочки, пошкоджено укріплення зі сторони могили її батька ОСОБА_6, прибрана земля, що укріплювала могилу, викинутий шифер, штирі, які укріплювали могилу батька, підкопані могили вище захоронення.

На її звернення 28 квітня 2016 року до Комунального підприємства «Кремінна-комунсервіс» було встановлено, що захоронення проводила ритуальна служба РОЯЛ ритуальні послуги ПП «ОСОБА_2». Представник КП «Кремінна-комунсервіс» та відповідач ОСОБА_4 разом з позивачем того ж дня виїхали на кладовище, оглянули місце захоронення, та останній пообіцяв протягом двох днів усунути порушення, але в подальшому від цього відмовився.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач ОСОБА_3 просила стягнути з РОЯЛ ритуальні послуги ПП «ОСОБА_2» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 826 грн., яка складається з вартості двох листів 8-ми хвильового шиферу по 120 грн. - 240 грн., арматури діаметром 12 один погонний метр 13 грн. 10 погонних метрів - 130 грн., саморізів 170 - 0,30 грн. 20 штук - 6,00 грн., вартості виготовлення однією лавки - 250 грн., вартості земельних робіт по приведенню могилок до ладу - 200 грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 23 березня 2017 року

позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 826 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. В частині позову до ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку з його необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою в якій, вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, позов обґрунтований припущеннями позивача, про що остання сама вказує, тому просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу в судовому засіданні підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 вважав скаргу такою, що слід задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 надала заперечення на скаргу, в якому апеляційну скаргу не визнала та просила відхилити її, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши ці доводи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Як свідчать матеріали справи і проти цього не заперечують сторони, батьки позивача поховані на кладовищі по пров. Шевченка у м. Кремінна Луганської області, і з правої сторони від місця їх поховання розташоване родинне поховання ОСОБА_5, де відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ПП ОСОБА_2.) було проведено поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування вартості пошкоджень місця поховання батьків позивача, яка вважає, що вказана майнова шкода завдана їй відповідачами під час проведення сусіднього поховання, проти чого заперечують відповідачі як проти припущення позивача і стверджують, що жодних пошкоджень сусідніх поховань працівники приватного підприємця не робили, лавки та стіл не переставляли, а виконували роботи лише в межах родинного поховання ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд з посиланням на вимоги ст. 28, ч. 2 ст. 29, ч. 5 ст. 30 Закону України «Про поховання та похоронну справу», ч.ч. 1, 3 ст. 22, ч. 3 ст. 386, ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України та Положення про порядок надання ритуальних послуг на території м. Кремінна, затверджене рішенням Кремінської міської ради від 06 червня 2012 року №26/14, Договір про надання ритуальних послуг дійшов висновку, що у діях відповідача приватного підприємця ОСОБА_2 є всі елементи складу цивільного правопорушення, і вона не довела суду, що шкода, завдана майну позивача під час виконання робіт по похованню ОСОБА_5 без визначення дати, відбулася не з її вини. Оскільки розмір шкоди відповідачами не оспорюється і підтверджений належними доказами, то до стягнення належить 826 грн. У стягненні шкоди з відповідача ОСОБА_4 суд відмовив, оскільки договір на поховання у комунального підприємства укладено лише з ОСОБА_2, яка має свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтво платника єдиного податку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулювання відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, зокрема щодо збереження місця поховання, визначені Законом України «Про поховання та похоронну справу» (далі Закон №1102-IV), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, а також розробленим з метою реалізації положень цього Закону Порядком утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003р. за №193 (далі - Порядком).

Відповідно до статті 2 Закону №1102-IV намогильні споруди це пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих. Користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону №1102-IV свідоцтво про поховання дає право його пред'явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов'язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Статтею 8 Закону №1102-IV передбачено, що організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції, зокрема: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; 3) створюють ритуальні служби. Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства.

Згідно статті 9 Закону, ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Згідно Положення про порядок надання ритуальних послуг на території м. Кремінна, затвердженого Рішенням №26/14 Кремінської міської ради Луганської області від 06 червня 2012 року відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», ритуальна служба міста - комунальне підприємство «Кремінна-Комунсервіс» Кремінської міської ради Луганської області (далі - Ритуальна служба) (а.с. 37).

Відповідно до Положення про порядок надання ритуальних послуг на території міста Кремінна користувачу місця поховання видається відповідне Свідоцтво про поховання, яке дає право на встановлення намогильної споруди в межах могили, вирішення питання про проведення підпоховання, облаштування місця поховання, здійснення інших дій, які не суперечать законодавству. На могилах (місцях родинного поховання), у межах наданої земельної ділянки, можуть встановлюватися намогильні споруди та елементи благоустрою могили (а.с. 33-38).

У Комунального підприємства «Кремінна-Комунсервіс» як ритуальної служби 16 лютого 2016 року укладено Договір про надання ритуальних послуг із суб'єктом господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як виконавцем послуг, яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 57), і згідно свідоцтва платника єдиного податку до видів її господарської діяльності відносить 96.03 - організація поховань і надання суміжних послуг (а.с. 56).

Вказаний договір діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Усуваючи прогалину, допущену судом першої інстанції щодо того, коли саме відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 проводилося поховання ОСОБА_5, колегія суддів апеляційного суду з'ясувала, що це мало місце 03 квітня 2016 року.

Крім того, вказані роботи проводилися суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, а не «Роял» ритуальні послуги ОСОБА_2, як помилково зазначено судом.

Вказані роботи виконані відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з дотриманням умов вищезазначеного Договору про надання ритуальних послуг від 16 лютого 2016 року після отримання ОСОБА_8 у комунального підприємства «Кремінна-Комунсервіс» свідоцтва про поховання 01.04.2016 року (а.с. 60).

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Про це ж йдеться і в ч. 1 статті 3 ЦПК України, у якій вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Доказів того, що саме позивач ОСОБА_3 є користувачем поховання ОСОБА_6, яка має право у межах наданої земельної ділянки встановлювати намогильні споруди та елементи благоустрою могили і що вона встановлювала такі елементи поховання та зазнала певних збитків внаслідок їх пошкодження або знищення внаслідок винних дій відповідача, тобто має право на захист свого порушеного права як користувач родинного поховання, суду не надано.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що слушним є довід апеляційної скарги про порушення судом вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, оскільки дійсно суд лише обмежився перелічуванням доказів у справі, але не навів мотивів, з яких він вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, не дав оцінки доказам, не зазначив мотивів, з яких він бере до уваги покази одних свідків та/або відхиляє покази інших свідків у справі.

Так, посилаючись на акт КП «Кремінна-Комунсервіс» від 12 травня 2016 року (а.с. 12), акт від 09 серпня 2016 року (а.с. 19), лист Кремінського міського голови Луганської області (а.с. 28) як на підставу обґрунтованості позову, суд не звернув увагу на те, що вказані письмові докази містять відомості про те, що факт переставлення на інше місце елементів благоустрою (стола та лавки) зафіксований в актах зі слів заявниці ОСОБА_3, поховання ОСОБА_5 не винесено за межі норм родинного поховання, а заявниці ОСОБА_3 листом навпаки було дано пораду з метою раціонального використання земельної площі поховання в межах виділеної ділянки перенести елементи благоустрою (лавку для сидіння) на інший бік стола, щоб дати можливість ОСОБА_8 обладнати могилу чоловіка.

Жоден із допитаних свідків не був очевидцем виконання робіт відповідачем ОСОБА_2 03 квітня 2016 року по похованню ОСОБА_5, під час виконання яких, на думку позивача, їй було завдано шкоду.

Колегія суддів вважає, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, яким саме чином і ким було облаштоване місце поховання ОСОБА_6 до проведення відповідачем ОСОБА_2 03 квітня 2016 року поховання ОСОБА_5, або які саме роботи слід виконати і скільки матеріалів слід використати для відновлення попереднього становища, як відсутні докази і існування другої лавочки взагалі.

Відсутні докази належної у відповідності до Положення про порядок надання ритуальних послуг на території м. Кремінна реєстрації спірних елементів благоустрою позивачем або іншою особою в Ритуальній службі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тому вірним є довід апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що у даних деліктних правовідносинах саме на відповідача покладається обов'язок довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди, який не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки вина є лише складовою складу цивільного правопорушення, яка настає за наявності таких умов: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Позивачем не доведено належними доказами протиправність дій відповідача, шкоду та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача і шкодою, а відомості про вартість шиферу, арматури, саморізів, земляних робіт та виготовлення лавки самі по собі не можуть свідчити про завдання позивачу певних збитків.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги вищевказані вимоги закону, посилання позивача на порушення її права не знайшли свого підтвердження та не доведені належними та допустимими доказами, а висновку суду про їх доведеність не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Вказана невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в наведеній частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди до фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_2 за необгрунтованістю.

Що стосується вимоги апеляційної скарги про скасування рішення в цілому, то вони не заслуговують на увагу, адже висновок суду про відмову у задоволенні позову до другого відповідача ОСОБА_4 є обґрунтованим, оскільки він дійсно не є виконавцем послуг у договорі про надання ритуальних послуг (а.с. 54-55).

Питання судових витрат вирішується колегією суддів відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме - понесені і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 у сумі 606,33 грн. підлягають стягненню з позивача на її користь.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 березня 2017 року

в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків у розмірі 826 грн. та судового збору у розмірі 551,20 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 606,33 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: