Справа №461/5460/17
Провадження №2/461/1349/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила до відповідача, в якому просить скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №11996092 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 22.12.2011 року за №11996092 про арешт нерухомого майна ОСОБА_2

Свої вимоги мотивує тим, що у її власності знаходиться квартира №12 у будинку №29 на вул. Шептицьких у м.Львові. Вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.06.2012 року позивачу призначено покарання без конфіскації майна та скасовано накладений арешт на вищевказану квартиру. З метою відчуження вказаної квартири позивач звернулася до реєстратора, однак останнім їй було відмовлено у звязку з тим, що накладено арешт на все нерухоме майно, а не тільки на вказану квартиру. Стверджує, що підставою накладення такого арешту була постанова слідчого СВ УСБУ у Львівській області від 12.12.2011 року. Просить позов задоволити.

Позивач та її представник у судове засідання не зявились, однак через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять такі задоволити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Фіксація судового процесу не здійснювалася відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить квартира №12, яка розташована на вул.Шептицьких, 29 у м.Львові, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8219259, а також інформаційної довідкою №85667017 від 24.04.2017 року (а.с.10-11).

У звязку з притягненням ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності постановою слідчого СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_5 від 20.12.2011 року накладено арешт на особисте майно ОСОБА_4, а саме на квартиру №12, яка розташована на вул.Шептицьких, 29 у м.Львові (а.с.5).

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.06.2012 року ОСОБА_4 визнано винною та засуджено за ч.3 ст.311 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Окрім того, даним вироком арешт на квартиру №12, яка розташована на вул.Шептицьких, 29 у м.Львові скасовано. Вирок набрав законної сили 02.07.2012 року (а.с.6-9).

З метою відчуження вищевказаної квартири позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, однак рішенням від 21.04.2017 року та від 13.06.2017 року ОСОБА_4 було відмовлено в проведенні державної реєстрації припинення обтяження на підставі того, що арешт накладено на все нерухоме майно позивача, а вироком від 15.06.2012 року скасовано лише накладення арешту на квартиру №12, яка розташована на вул.Шептицьких, 29 у м.Львові (а.с.12-13).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Так, ч.2 ст.321 ЦК України передбачено, що особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадку та в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на дані правовідносини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У зв'язку з відсутністю вимоги щодо розподілу судових витрат, понесені витрати покладаються на позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.16, 25, 316, 368, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №11996092.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 22.12.2011 року за №11996092 про арешт нерухомого майна ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.