У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 рокута ухвалу апеляційного суду Закарпатської областівід 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу присудження аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про зміну місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, за участю - органу опіки і піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд: ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який був встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 червня 2014 по справі № 308/6766/14-ц і був змінений рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року у твердій грошовій сумі 800,00 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття на розмір аліментів у частці 1/3 (одна третя) від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що між нею та ОСОБА_2 09 жовтня 1997 року було укладено шлюб, від якого у сторін народилася ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, запис в книзі актів громадянського стану № 462 від 10 травня 2002 року.

Заочним рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2013, яке набрало законної сили 30 серпня 2013 року, шлюб між сторонами було розірвано і доньку залишено на утриманні позивача.

У зв'язку з тим, що відповідач з грудня 2012 року по березень 2016 року був безробітним, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 були присуджені у твердій грошовій сумі 800,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (цивільна справа № 308/6766/14-ц).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року по цивільній справі № 308/9379/15-ц, яке набрало законної сили 18 лютого 2016 року позивачеві відмовлено у збільшенні розміру аліментів та у проведенні індексації аліментів, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, які підлягають індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦІЖ України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Оскільки відповідач сплачує аліменти не систематично, із затримками, хоча заборгованості по аліментам не має та у зв'язку з тим, що позивачу стало відомо про працевлаштування відповідача на посаді заступника директора ДМГ - начальника управління ЖКГ Ужгородської міської ради, що свідчить про стабільні доходи та покращення матеріального стану платника аліментів, а також враховуючи, що у відповідача на даний час, крім доньки ОСОБА_4, не має більше неповнолітніх дітей чи батьків на утриманні, що також впливає на його майновий стан, просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, обґрунтовуючи його тим, що їх донька досягла того віку, за яким може самостійно визначати своє місце проживання і виявила бажання і надалі проживати зі своїм батьком за адресою свого місця реєстрації, де батьком створені всі належні умови, а мати доньки чинить цьому перешкоди та у всілякий спосіб намагається щоразу отримати більшу суму визначених судом розміру аліментів, не маючи для цього жодного підґрунтя та аргументованих доказів.

Відповідач зазначив, що має фінансову, матеріальну спроможність утримувати доньку, а позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зміни способу стягнення аліментів розцінює, як ніщо інше, як чергове маніпулювання дитиною та особисте власне матеріальне збагачення, яке жодним чином не пов'язане з вирішення потреб самої дитини, адже з таки позовними вимогами остання зверталась вже двічі за період з 2013 по 2016 рік, в задоволені яких останній було відмовлено.

Враховуючи стабільний дохід, офіційне працевлаштування, позитивні характеристики, як від роботодавців так і з місця реєстрації, гарний стан здоров'я: на обліку ні у психіатра, ні нарколога не перебуває, а також наявність власного житла, а також враховуючи інтереси самої дитини, позивач за зустрічним позовом вважає, що є всі підстави для задоволення позову про зміну місце проживання, що повністю узгоджується з ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2017 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу присудження аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, АДРЕСА_1, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який був встановлений за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2004 року та змінений за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року у справі № 308/6766/14-ц, з рахуванням рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року у справі № 308/6766/14-ц, у твердій грошовій сумі 800,00 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на розмір аліментів у частці 1/4 від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року у справі № 308/6766/14-ц, - відкликано.

Відмовлено повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про зміну місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою статті 192 CK України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що після винесення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2004 року та зміни розміру аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року у справі № 308/6766/14-ц, з врахуванням рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року у цій справі, матеріальний стан ОСОБА_2 змінився, оскільки останній працевлаштувався із 14 березня 2016 року на посаду заступника директора департаменту міського господарства, начальника управління житлово - комунального господарства, його чистий середньомісячний дохід складає 11 476,51 грн. Враховуючи значне покращення матеріального становища платника аліментів суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для зміни способу присудження аліментів з твердої грошової суми на розмір аліментів у зазначеній частці.

Як зазначено у п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Залишаючи зустрічний позов ОСОБА_2 без задоволення, суди попередніх інстанцій враховуючи бажання неповнолітньої - ОСОБА_4 проживати разом із мамою, а також те, що можливість її проживання разом із матір'ю підтверджується висновком служби у справах дітей, батьком не наведено виняткових обставин, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю, а також того факту, що батьки проживають у одному будинку за адресою: вул. Садова, 16, с. Баранинці, Ужгородський район, і, попри те, що фактично спільного господарства не ведуть, дитина має постійну можливість спілкуватися із обома батьками та проживати із ними, дійшли висновку про відсутність підстав для зміни місця проживання дитини.

Не встановивши підстав для зміни місця проживання дитини, суди, враховуючи похідний характер вимоги про припинення стягнення аліментів, дійшли висновку про відмову у її задоволенні.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу присудження аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про зміну місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, за участю - Органу опіки і піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова