Справа № 640/555/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Шмадченко С.І.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі- продажу недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, яку в ході судового розгляду справи уточнив та просив визнати недійсними договори купівлі-продажу квартир № 168, 172, 244, 276, 288, 289 розташованих у будинку № 30 за адресою: пров. Шевченківський у м. Харкові, укладених 29.02.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, а також визнати за ним право власності на вказані квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у червні 2015р. він зі своєю дружиною ОСОБА_2 прийняли рішення переїхати на постійне місце проживання до України. Раніше він з дружиною мешкали у Російській Федерації у м. Новомосковськ Тульської області. Маючи деякі заощадження він вирішив придбати нерухомість (квартири) у м. Харкові з метою подальшого здавання їх в оренду. За обявою, дізнався, що у комплексі «Воробйові гори» продається новобудова однокімнатні квартири, що знаходяться за адресою: м. Харків, пров. Шевченковський, буд.30. Оскільки він не був громадянином України та не мав виду на проживання, то був укладений попередній договір між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_4

На придбання всіх квартир він вніс грошові кошти у розмірі 54000 долларів США.

29 лютого 2016р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 були посвідчені договори купівлі-продажу квартир на імя ОСОБА_3 (брата ОСОБА_2М.). Укладені договори на імя ОСОБА_3 є фіктивними, адже оплати за договорами здійснювалися саме ним. Вартість кожної квартири становила 20000грн.

12.05.2016р. на підставі рішення Балакліївського районного суду Харківської області шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний. Після розірвання шлюбу позивач зрозумів,що угоди про купівлю-продажу квартир були укладені під впливом обману, а також укладені в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною згідно до ст.232 ЦК України, що змусило його з вказаним позовом звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 позовні вимоги позивача не визнали, посилалися на те, щодоговори купівлі-продажу квартир № 168, 172, 244, 276, 288, 289 у будинку № 30 за адресою: пров. Шевченківський у м. Харковібули укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Продаж кожної квартири за домовленістю сторін була вчинена за 25000 грн. Договори купівлі-продажу квартир були посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 Будь-які претензії між сторонами вищенаведених договорів щодо купівлі-продажу квартир відсутні.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надала до суду письмову заяву, якою проти позову заперечувала та просила суд розглядати справу без її участі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст.10,11 ЦПК України ,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2016р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори купівлі-продажу квартир № 289, 288, 276, 244, 172, 168, розташованих у будинку №30 по пров. Шевченківський в м.Харкові. Відповідно до п.2.1 Договору, продаж кожної квартири за домовленістю сторін була вчинена за 25000 грн. Договори купівлі-продажу квартир були посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 Претензії між сторонами правочину відсутні. Позивачем оспорюється дійсність договорів купівлі-продажу квартир з підстав того, що угоди були укладені під впливом обману відповідно до ст.230 ЦК України, а також в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною згідно до ст.232 ЦК України. А саме договори купівлі-продажу квартир були укладені на імя ОСОБА_3, однак оплату за договорами здійснював саме він, а не ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктах 19, 20, 22, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при розгляді справ цієї категорії необхідно виходити із того, що відповідно до статей 229-233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання,

а також наявність домовленості представника однієї сторонни з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, позивач не є стороною в укладених договорах купівлі-продажуспірних квартир. За таких обставин, право позивача ніяким чином не порушено та не потребує захисту.

З прикладеної до справи копії розписки, власноручно написаної ОСОБА_3 від 05.01.2016 р., убачається, що спірні квартири були куплені за грошові кошти, які ОСОБА_3 позичив у свого батька ОСОБА_10 (а.с.67).

Крім того, у матеріалах справи міститься копія листа від Ізюмської ОДПІ ГУ ДФС в Х/о від 08.06.2016р., яким підтверджено отриманий дохід від підприємницької діяльності ОСОБА_10 за період з 2011р. по 2015р. (а.с.68).

З моменту придбання квартир та по теперішній час відповідач ОСОБА_3 здійснює квартплату за утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчать долучені до справи копії квитанцій про оплату (а.с.81-85).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

З огляду на наведене, суд не вбачає в діях відповідачів ознак обману чи зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною.

Позивач не надав суду доказів, про те, що договори купівлі-продажу спірних квартир були укладені з боку відповідачів на підставі обману та зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено своїх вимог щодо обставин, які мають істотне значення для визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст.10,11, 212-215 ЦПК України, ст.230, 232 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 29.02.2016р. квартир № 168, 172, 244, 276, 288, 289 у будинку № 30 за адресою: пров. Шевченківський у м. Харкові, а також визнання за ОСОБА_1 права власності на квартири №№ 168, 172, 244, 276, 288, 289 у будинку № 30 за адресою: пров. Шевченківський у м. Харкові - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя