Справа № 148/1916/16-ц
Провадження №2/148/171/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білоцерківського національного аграрного університету, Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністрества аграрної політики та продовольства України про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивував тим, що в 2003 році згідно ордеру, виданого йому Тульчинською міською радою Вінницької області, він отримав право на вселення в житло по АДРЕСА_1 . В 2005 році право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за державою в особі Міністерства аграрної політики України, правонаступником якого є Міністерство аграрної політики та продовольства України. Балансоутримувачем приміщення на той час був Вінницький аграрний університет, в структурі якого перебував Тульчинський технікум ветеринарної медицини. Починаючи з 2003 року з боку колишнього Міністерства аграрної політики України, а потім - Міністерства аграрної політики та продовольства України на технічне облаштування та взагалі на підтримання будинку не було витрачено жодних державних коштів. Позивач, проживаючи протягом тринадцяти років у даному будинку, за згодою ректора Вінницького аграрного університету та Вінницької обласної ради доклав значних матеріальних витрат для капітального ремонту будинку, який перебував у аварійному стані, а саме: замінив дах, здійснив водовідведення, замінив вікна та двері, повністю замінив підлогу, провів газифікацію будинку, підключив водопровід, здійснив електрофікацію будинку. Таким чином позивач вважає, що за власні кошти фактично створив нове майно (нову будівлю) у вигляді житлового будинку для проживання своєї сімї та, посилаючись на норми ст.ст. 321, 331 ЦК України, просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , як на новостворене майно.

Згідно ухвали суду від 06.10.2016 року первісного відповідача Міністерство аграрної політики та продовольства України замінено на Міністерство науки і освіти (а.с. 121 Т.1).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що коли він заселявся у спірний будинок, то йому не було відомо, що він в аварійному стані. Тому йому довелося самостійно за власні кошти проводити всі ремонтні роботи. Насправді ж будинок являв собою лише купу сміття. Всі ремонтні роботи він здійснював за погодженням із директором Тульчинського ветеринарного технікуму. Йому повідомляли, щоб спочатку він робив всі необхідні ремонтні роботи, виготовив документи на будинок, яких не було, а потім зможе реалізувати своє право на цей будинок. Зазначив, що керівництво Вінницького аграрного університету неодноразово зверталося до Міністерства агрополітики з приводу відчуження даного будинку, оскільки він мав намір його придбати. Для цього ним за власні кошти була виготовлена уся технічна документація на спірний будинок та зареєстровано право власності за Міністерством аграрної політики та продовольства. Однак оформити своє право на будинок він так і не зміг. На ремонт та реконструкцію будинку він витратив власні кошти в розмірі 1 млн. грн., в результаті цього будинок став фактично новоствореним майном, а тому змушений захищати своє право власності, якого ніхто не може бути протиправно позбавлений. Вважає, що Міністерство освіти і науки ніякого відношення до будинку не має та не є його власником, оскільки він йому не передавався на баланс. Крім того, на його думку, цього будинку не існує де-юре. Просив задовольнити його позов у повному обсязі.

Представник відповідача Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшло письмове клопотання (а.с. 220 Т.1), в якому він просить розгляд справи здійснювати у його відсутність. Крім того, в письмових запереченнях (а.с. 158-161 Т.1) просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з підстав його необґрунтованості та невідповідності викладених в позовній заяві доводів фактичним обставинам. Вважає, що позивач неправомірно отримав ордер на вселення до спірного житлового будинку, який був та залишається об`єктом освіти і не міг бути переданий для проживання позивачу. Позивачем для підтвердження позовних вимог не надано доказів проведення ремонтних робіт спірного будинку на суму 1 101 223 грн. Вважає, що за позивачем не може бути визнано право власності на підставі ст. 331 ЦК України, оскільки даний будинок не можна вважати новоствореним в розумінні даної законодавчої норми. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Білоцерківського національного аграрного університету в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В письмових запереченнях проти позову просить в задоволенні позову відмовити та здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Тульчинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В письмовому повідомленні (а.с. 185 Т.1) не заперечує проти позову ОСОБА_1 та просить розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області № 419-р від 14 жовтня 2002 року затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом караульного приміщення (бувшої військової частини) Вінницького Державного аграрного університету м. Тульчин (а.с. 10 Т.1).

Відповідно до рішення Тульчинської міської ради Вінницької області № 281 від 17 жовтня 2002 року Вінницькому Державному аграрному університету надано дозвіл на реконструкцію караульного приміщення бувшого військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 під житловий будинок (а.с. 9 Т.1).

Згідно розпорядження Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області № 466р від 08 листопада 2002 року затверджено акти державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого реконструкцією 4-кімнатного житлового будинку з господарськими приміщеннями Вінницького державного аграрного університету в АДРЕСА_2 (а.с. 12 Т.1).

Згідно акту від 10.02.2003 року, затвердженого міським головою, про комісійне відкриття відомчої квартири Тульчинського технікуму ветеринарної медицини ВДАУ в будинку АДРЕСА_1 комісією обстежено житлові та господарські приміщення квартири та встановлено, що квартира має 4 кімнати, кухню, ванну, котельню, підсобні приміщення. До даної квартири підведено комунікаційні мережі, водопостачання, газопостачання, електропостачання, в наявності електролічильник, вимикачі, розетки, змонтовано систему опалення. В кімнатах стіни обклеєні шпалерами, підлога дощата в одній із кімнат відсутні двері. В котельні відсутні газовий котел та лічильник, в кухні відсутні сантехнічне обладнання та газова плита (а.с. 171-172 Т.1).

Згідно копії ордеру, виданого виконкомом Тульчинської міської ради Вінницької області 04 березня 2003 року ОСОБА_1 , сім`я якого складається із трьох осіб, надано право на зайняття 4-х кімнат загальною площею 83,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 8 Т.1).

Зі звіту про незалежну оцінку житлового будинку по АДРЕСА_1 , здійсненого Тульчинським МБТІ на замовлення Вінницького ДАУ технікуму ветеринарної медицини, ринкова вартість вказаного будинку без урахування ПДВ станом на 31.09.2005 року становила 37 335 грн. (а.с. 69-99 Т.1).

Балансова вартість вказаного вище будинку станом на 01.01.2005 року становить 35 641 грн., що вбачається із довідки за підписом директора Технікуму ветеринарної медицини Вінницького ДАУ начальнику Тульчинського БТІ (а.с. 102 Т.1).

Згідно копії техпаспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 вбачається, що будинок має загальну площу 168,1 м.кв., житлову - 114,7 м.кв., допоміжну - 53,4 кв.м. (а.с. 27-32 Т.1).

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 липня 2005 року, встановлено, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано на підставі рішення виконкому Тульчинської міської ради від 29.06.2005 року за державною в особі Міністерства аграрної політики України (а.с. 31 Т. 1).

Відповідно до рішення Тульчинської міської ради від 26.10.2005 року Тульчинському технікуму ветеринарної медицини Вінницького ДАУ надано дозвіл на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки площею 0,09 га по АДРЕСА_1 у постійне користування (а.с. 14 Т.1).

В листах від 23.11.2006 року та від 18.04.2007 року, адресованих Міністру аграрної політики України, ректор Вінницького ДАУ просить надати дозвіл на відчуження (приватизацію) житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18 Т.1).

В заяві від 22.05.2008 року, адресованій директору Тульчинського ветеринарного технікуму ОСОБА_1 просить дозволити провести йому капітальний ремонт покрівлі будинку по АДРЕСА_1 , замінити двері, вікна, підлогу, реконструювати входи в будинок, зробити штукатурку стін всередині будинку, провести електро-, водо- та газокомунікації, реконструювати стічну яму (а.с. 19 Т.1).

Відповідно до акту списання від 25.08.2008 року, затвердженого директором Тульчинського державного технікуму ветеринарної медицини, проведено списання матеріалів старої покрівлі будинку по АДРЕСА_1 за її фізичним зносом, а крім цього 7 вікон з віконними рамами та 6 дверей з лутками (а.с. 140 Т.1).

Згідно довідки Тульчинського технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету від 14.02.2017 року на балансі технікуму перебуває господарське приміщення № 3 (колишнє караульне приміщення), інвентарний номер 10300012 первісною вартістю 45 366 грн. станом на 01.01.2017 року (а.с. 196, 197 Т.1).

Відповідно до копії рішення виконкому Тульчинськї міської ради № 233 від 02.09.2005 року ОСОБА_1 надано дозвіл на побудову господарського приміщення, гаража та літньої кухні по АДРЕСА_1 (а.с. 248-249 т.1).

Зі звіту про незалежну оцінку вартості будинковолодіння, виготовленого на замовлення ОСОБА_2 , вартість будинковолодіння, що складається з житлового одноповерхового цегляного будинку (А) 1939 року побудови, 2-вх. майданчики (а,а1) загальною площею 168,1 кв.м., в тому числі житловою площею 114,7 кв.м., сараю цегляного (В), ворота-хвіртка (1-2), огорожі (3-5), яке розташоване по АДРЕСА_1 і належить на праві власності державі, станом на 30.07.2016 року становить без вартості земельної ділянки 1 101 223 грн. (а.с. 33-43 Т.1).

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про необгрунтваність позовних вимог та не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок на підставі ст. 331 ЦК України, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Отже, відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Однією із підстав набуття права власності на майно є створення нової речі.

Так, за змістом ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо моменту виникнення права власності на новостворене нерухоме майно встановлені особливості, передбачені ч.2 ст. 331 ЦК України, відповідно до якої право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Положення ч. 2 ст. 331 ЦК слід розуміти у системному зв`язку із положенням ст. 182 ЦК щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає винятків. Як правило, всі об`єкти нерухомого майна, зважаючи на свою специфіку, після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державної реєстрації. Тому моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація.

Таким чином, статтею 331 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Крім того, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Натомість, позивачем в судовому засіданні не доведено, що право власності на будинок АДРЕСА_1 перейшло від держави до нього та він став власником спірного будинку. Його ж доводи про те, що такого будинку не існує де-юре спростовуються тим, що даний будинок прийнято до експлуатації після закінчення реконструкції на підставі розпорядження Тульчинської РДА № 466 р від 08.11.2002 року, право власності на нього зареєстровано за державою в особі Міністерства аграрної політики України на підставі рішення Тульчинської РДА від 29.06.2005 року. Відповідно до розпорядження КМУ від 04.02.2015 року № 87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи до сфери управління Міністерства освіти і науки України та наказу Міносвіти і науки України від 19.02.2015 № 168 «Деякі питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи із сфери Мінагрополітики та ДФС до сфери управління Міністерства освіти і науки» цілісний майновий комплекс Тульчинського технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету передано із сфери управління Мінагрополітики до сфери управління МОіН України.

Не зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено, що позивач та його сімя заселилися в будинок по АДРЕСА_1 , користуються ним, не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що ним на ремонт та реконструкцію спірного будинку витрачено близько 1 млн. грн., що фактично призвело до створення нової будівлі.

Так, з представлених позивачем квитанцій встановлено, що в травні 2003 року ним сплачено 67,12 грн., та 72 грн. за виконані роботи по проведенню водопровідної мережі (а.с. 20-21 Т.1). Згідно накладних від 31.03.2003 року позивачем на придбання газової плити, водонагрівача, лічильника витрачено 1075 грн. , на придбання газового котла 890 грн. (а.с. 23-24 Т.1), згідно квитанцій від 12.05.2006 року позивачем на придбання бетону витрачено 400 та 333, 31 грн. (а.с. 25, 26 Т.1), на придбання унітазу та душу 1800 грн. (а.с. 169 Т.1), на придбання поліпропіленової труби згідно накладеної від 14.05.2003 року 78 грн. Однак загальна сума витрачених і документально підтверджених коштів складає всього 3 825,43 грн., що не доводить створення ним нового будинку.

Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Крім того, згідно з частиною 1 ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

За змістом ст. 5 ЖК УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств.

Право громадян на приватизацію державного житлового фонду закріплено в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За змістом ч. 4 ст. 5 вказаного вище Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду мають громадяни, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Право на приватизацію будинку, який перебуває у державній власності, позачем не втрачено та він може реалізувати його у передбачений законом спосіб.

З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України, ЖК УРСР, ст.ст. 10-11, 57-60 88, 212-215 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Білоцерківського національного аграрного університету, Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у судовому розгляді, але не були присутні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Л.А. Штифурко