Справа № 367/6389/16-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/3069/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 07.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 грудня 2016 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Реєстраційна служба Бучанського міського управління юстиції Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень ради, скасування рішення про державну реєстрацію прав та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

у с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом до Бучанської міської ради, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Реєстраційна служба Бучанського міського управління юстиції, про визнання незаконними та скасування рішень ради, скасування рішення про державну реєстрацію прав та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Під час розгляду справи прокурор подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки, які розташовані по вул. Шевченка, 1-к в м. Буча Київської області, та заборони відповідачам чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на них вирубку дерев та будівельні роботи.

Свої вимоги мотивував тим, що після предявлення вказаного позову відповідачем ОСОБА_3 вчиняються дії щодо відчуження земельних ділянок, а саме 7 вересня 2016 року за договорами купівлі-продажу спірні земельні ділянки відчужено на користь ОСОБА_2, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 грудня 2016 року заяву задоволено. Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:092:0030 та земельну ділянку площею 0,29 га з кадастровим номером :01:092:0031, які розташовані по вул. Шевченка, 1-к в м. Буча Київської області. Заборонено Бучанській міській раді, ОСОБА_3 чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:092:0030 та :01:092:0031 вирубку дерев та будівельні роботи.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_5, та ОСОБА_3, подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилами ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. При цьому суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, прокурор вказав, що рішеннями Бучанської міської ради від 28 липня 2011 року № 336/42-13-VІ та від 25 квітня 2013 року № 1142/5-39-V, № 1142/6-39-V всупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 12, 20, 22, 56, 57, 84, 122, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, ст. ст. 4, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передано у приватну власність та змінено цільове призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Віднесення спірних земельних ділянок загальною площею 0,39 га до земель лісогосподарського призначення підтверджується інформацією виробничого обєднання «Укрдержліспроект» від 28 липня 2016 № 488 та картографічними матеріалами лісовпорядкування. Згідно вказаної інформації земельні ділянки з кадастровими номерами :01:092:0030 та :01:092:0031 відносяться до земель лісового фонду Бучанської лісової дачі Бучанського лісгоспу Київського обласного управління комунального господарства та розташовані в кварталі 32.

Як вбачається з матеріалів справи, після предявлення вказаного позову відповідачем ОСОБА_3 вчинялися дії щодо відчуження земельних ділянок, а саме 7 вересня 2016 року за договорами купівлі-продажу № 5260 і 5261, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, спірні земельні ділянки відчужено на користь ОСОБА_2

Таким чином суд першої інстанції правильно застосувавши положення цивільного процесуального закону та врахувавши наведені обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про наявність усіх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до труднощів або зробить неможливим виконати рішення суду, оскільки між сторонами виник майновий спір, а у відповідача та інших осіб існує реальна можливість вільно розпорядитися спірними земельними ділянками, здійснити їх забудову або вирубку дерев лісових порід, що зробить неможливим використання цих земельних ділянок за первісним цільовим призначенням.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку вжиті заходи забезпечення позову є дієвою та оптимальною процесуальною дією, яка не дозволить на час вирішення спору будь-яким особам розпорядитися земельними ділянками, а також допоможе зберегти у незмінному стані як самі земельні ділянки так і коло осіб, що мають майнові право на них.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції вжив заходів забезпечення позову щодо майна, яке належить не залученій до справи особі, не заслуговують на увагу, оскільки накладення арешту допускається на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а його відчуження після предявлення позову і є тією обставиною, що зумовила постановлення оскаржуваної ухвали. Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, в подальшому ОСОБА_2 та приватного нотаріуса ОСОБА_7 було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують необхідності вжиття заходів забезпечення позову у справі, а тому підлягають відхиленню з урахуванням вимог ст. ст. 151, 153 ЦПК України.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

ОСОБА_6