Номер провадження: 22-ц/785/4741/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за мировою угодою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року ,-

встановила:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за мировою угодою і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ухвалою Малиновського районного суду від 28 листопада 2014 року було визнано і затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою відповідач ОСОБА_3, у якості компенсації повинен був сплатити позивачу ОСОБА_2 грошові кошти в еквіваленті 20 000 доларів США, що за курсом НБУ на день сплати під час підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, але не пізніше 31.12.2014 року.

Позивач посилалася на те, що відповідач ОСОБА_3 свої зобовязання за мировою угодою виконав частково, сплативши їй лише 10 000 дол. США.

Позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України , остаточно просила суд, стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 10000 доларів США, що станом на 14.12.2016р. становить у розмірі 261000 гривень, а також стягнути 3% річних у розмірі 7826 гривень 31 коп.. , загальна сума заборгованості становить 268 826 грн. (а.с.111-116).

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, оскільки ним на виконання мирової угоди позивачу було передано взагалі 18000 дол. США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за мировою угодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт КМ № 236806, виданий 13.04.2004 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_2 ( яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. ЛазареваАДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2, паспорт КК № 400103, виданий 15.12.1999 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області) суму коштів у розмірі у 54240 гривень, а також судовий збір у розмірі 542 гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_4, діюча в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови решти позовних вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за мировою угодою, яким позов було задоволено частково, скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.158-159).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем частково були виконанні умови мирової угоди та було сплачено позивачу 18000 доларів США, залишок заборгованості склав 2000 дол. США ,що еквівалентно 54240 грн.

Проте, повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеса, розглядалась цивільна справа № 1519/2-2546/2011 ( № справи у 2010 р. 2-8579/2010 ) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними заповітів, договору купівлі - продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

28 листопада 2014 року сторонами по справі № 1519/2-2546/2011 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, було зроблено спільну заяву і надано до суду укладену та підписану мирову угоду від 28 листопада 2014 року про визнання мирової угоди із доданим текстом мирової угоди про визнання недійсними заповітів, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Малиновського районного суду від 28 листопада 2014 року, було визнано і затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою:

- Позивач ОСОБА_2 відмовилась від своїх позовних вимог про визнання недійсними заповітів та визнання права власності в порядку спадкування за законом 5/8 частини квартири АДРЕСА_3.

- В свою чергу, Відповідач ОСОБА_3 у якості компенсації повинен був сплатити Позивачу ОСОБА_2М, грошові кошти в еквіваленті 20 000 доларів США, що за курсом НБУ на день сплати) під час підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, але не пізніше 31.12.2014 року.

- Після отримання грошових коштів в еквіваленті 20 000 доларів США ( за курсом НБУ на день сплати ) не пізніше 31.12.2014 року, Позивач ОСОБА_2 відмовляється від усіх вимог до Відповідача ОСОБА_3 з приводу квартири АДРЕСА_3 (а.с.12).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, вірно встановив, що в даному випадку між сторонами виникли правовідносини, повязанні з виконанням зобовязання та вірно посилався на положення ст.ст. 509,510,610-612 ЦК України, проте невірно визначив суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Звертаючись до суду, позивач з врахуванням уточнень, посилалася на те, що відповідач частково виконав умови мирової угоди, сплативши їй лише 10 000 дол. США , залишок боргу становив 10 000 дол.США., що станом на 14.12.2016р. становить у розмірі 261000 гривень.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 визнав частково , посилався на те, що ним позивачу на виконання мирової угоди були передані кошти у розмірі 18000 дол. США, залишок склав 2000 дол. США і на підтвердження пояснень надав розписку від 03.04.2015 року (а.с.70).

Відповідно до наданної відповідачем розписки від 03.04.2015 року, оригінал якої оглядався в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається те , що позивач ОСОБА_2 підтверджувала отримання суми у розмірі 10000 доларів США, в рахунок виконання мирової угоди по справі №1519/2-2546/2011 від 28.11.2014р. В розписці є також посилання на те, що ОСОБА_2 вважала мирову угоду, як таку що виконана та претензій до ОСОБА_3 вона не мала (а.с. 70) .

В судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_2 та її представник заперечували отримання від відповідача в рахунок виконання мирової угоди 18000 дол.США ,а лише підтверджували отримання 10 000 дол.США.

В судовому засіданні колегії суддів ,представник ОСОБА_2-ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_2 отримала лише 10000 дол. США проте, ОСОБА_3 зобовязався повернути залишок після продажу спірної квартири проте, для того щоб продати спірну квартиру ОСОБА_3 мав виконати умови мирової угоди ,тому ОСОБА_3 запевнив ОСОБА_2 зазначити в розписці від 03.04.2015 року судження ,що «ОСОБА_2 не має претензій до ОСОБА_3 , вважає мирову угоду виконаною» ,зазначене необхідно було для того, що зняти арешт з квартири та продати квартиру ,проте після продажу ОСОБА_3 спірної квартири кошти ОСОБА_2 так і не отримала.

Колегія суддів ,вважає, що той факт, що в розписці від 03.04.2015 року було зазначено судження ОСОБА_2 про те, що вона вважає мирову угоду виконаною та претензій до ОСОБА_3 не мала , кошти отримала , не є безспірним доказом виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань за мировою угодою у повному обсязі за умови того, що самим ОСОБА_3 заперечувався факт виконання ним у повному обсязі умов мирової угоди та визнаний борг у розмірі 2000 дол. США.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять, а відповідачем ОСОБА_3 всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази отримання ОСОБА_2 решти 10 000 дол. США, за умовами мирової угоди.

Суд першої інстанції, неповно встановив обставини справи та помилково, частково задовольняючи позов, виходив з того, що факт отримання ОСОБА_2 боргу у розмірі 8000 дол. США є доведеним.

За таких підстав, борг за зобовязаннями ОСОБА_3 по виконанню умов мирової угоди від 28.11.2014 року склав 10 000 дол. США,що еквівалентно 261000 гривень, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Відповідно до ст. 625 ЦК України ,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання . Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання ,на вимогу кредитора зобовзаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення ,а також три проценти річних від простроченної суми ,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 обґрунтовано просила стягнути з відповідача на її користь 3 % річних від простроченої суми у розмірі 7826 грн. 31 коп., оскільки відповідач свої зобовязання за умовами мирової угоди виконував неналежним чином.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судовий збір у розмірі 3775,80 грн.,сплачений позивачем при зверненню з позовом до суду та у розмірі 4019,41 грн., сплачений ОСОБА_2 при принесенні нею апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.309, 313,314, 316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за мировою угодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2), заборгованість у розмірі 261 000 грн. та 3 % річних у розмірі 7826,31 грн., що загалом складає 268 826 грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7795,21 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8