АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/5920/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Мирошниченко О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8227/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар ІринаМихайлівна, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 2 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим номером 4694.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування вимог зазначає, що банк проінформував позивача як боржника про порушення кредитних зобов'язань та про розмір заборгованості, направивши вимогу про необхідність погашення боргу до вчинення виконавчого напису. На його думку неотримання чи несвоєчасне отримання боржником даного повідомлення не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Посилається на те. що дії нотаріуса під час вчинення виконавчого напису відповідали чинному законодавству, оскільки нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості та не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення зазначеної дії.

В судовому засіданні представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, так як нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № КЗVIAK00005878, який складався із кредитного договору, додаткової угоди і додаткового договору №2 від 30 жовтня 2008 року.

За умовами цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 56 806,78 доларів США з яких: 56 800,00 доларів США на купівлю автомобіля Acura RDX та 6,78 доларів США за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також 26 341,00 доларів США страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця.

02 вересня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, у зв'язку з невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором № КЗVIAK00005878 від 11.05.2007 року щодо своєчасності сплати відсотків та погашення кредиту.

02 вересня 2015 року приватним нотаріусам Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером № 4694 за яким стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3 152 403,12 гривень.

03 червня 2016 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 4694 від 02.09.2015 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. відкрито виконавче провадження № 50000457 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 3 152 403,12 грн.

За змістом статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

У статті 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Колегія суддів погоджується з посиланнями апеляційної скарги про те, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Проте, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Із витребуваних судом першої інстанції матеріалів щодо вчинення виконавчого напису вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусу подані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису від 02.09.2015 року, кредитний договір, додаткова угода до кредитного договору, додатковий договір №2 до кредитного договору, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, датована 28.08.2015 року, а також фіскальний чек Укрпошти на підтвердження відправлення цінного листа 31.08.2015 року з описом вкладення та розрахунок заборгованості.

З викладеного слідує, що відповідачем було надіслано позивачу письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором 31.08.2015 року, а 02.09.2015 року нотаріусом було вчинено виконавчий, а відтак ПАТ КБ «ПриватБанк» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не повідомив боржника про порушення кредитних зобов'язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки приватний нотаріус не перевірив наявність належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень у встановлений законом строк а саме за 30 днів до вчинення виконавчого напису.

Отже, колегія суддів вважає, що приватним нотаріусом не було відповідно до вищезазначених норм матеріального права перевірено безспірність заборгованості при вчиненні спірного виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - СокуренкоНаталії Вікторівни відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді