У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Першко О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту окремого проживання, визнання права власності на рухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить:

1.Встановити факт окремого проживання між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 з 01 серпня 2012 року по дату розірвання шлюбу 10 серпня 2017 року;

2.Визнати за ним право приватної власності на транспортний засіб.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що встановлення факту окремого проживання з його колишньою дружиною, підтверджує факт належності йому на праві приватної власності спірного автомобіля, який був частково придбаний за позичені ним у свого батька кошти.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як зазначено у частині третій статті 15 ЦПК України, суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Вказані норми ЦПК України узгоджуються із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 статті 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право власності на рухоме майно транспортний засіб.

Отже, встановивши наявність спору про право, на підставі ч.4 ст.256 ЦПК України, слід відмовити у відкритті провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.15, 234, 256 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту окремого проживання, визнання права власності на рухоме майно.

Розяснити заявнику, що він має право звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_3