УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КарпенкоС.О., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Чернівецька міська рада, Чернівецький національний університет імені Ю.Федьковича, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Чернівецька міська рада, Чернівецький національний університет імені Ю. Федьковича, про усунення перешкод у користуванні майном за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є користувачем кімнати АДРЕСА_1. Користується житловою кімнатою площею 28,20 кв. м з допоміжними приміщеннями - кухнею площею 11,4 кв. м та вбиральнею площею 1 кв. м. У вказаній кімнаті також зареєстрована ОСОБА_5, яка там не проживає з 2005 року. Вважає, що ОСОБА_5 втратила інтерес до зазначеної кімнати, а тому в силу вимог ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР втратила право на користування житлом.

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, у якому, посилаючись на те, що інтересу до спірного житлового приміщення не втратила, у ньому знаходяться її особисті речі, вона постійно сплачує комунальні послуги, з кімнати не вибула, проте у зв'язку зі зміною ОСОБА_4 замків від вхідних дверей кімнати вона не може потрапити до неї, просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні спірною кімнатою шляхом передачі ключів від вхідних дверей кімнати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_5 ключів від вхідних дверей кімнати. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2017 року рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення її позову та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 належить Чернівецькій міській раді та знаходиться в оперативному управлінні Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича.

У кімнаті № 3 указаного гуртожитку зареєстровані та проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Оскільки користування жилою площею в гуртожитках згідно з п. 1 розділу ІІІ Примірного положення про гуртожитки здійснюється відповідно до ст. 130 ЖК Української РСР, тобто в порядку, визначеному законодавством України, з урахуванням положень і правил ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР позивачами у справах про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку є власники гуртожитків та органи місцевого самоврядування, а відповідачами виступають мешканці гуртожитків.

Один із мешканців жилого приміщення гуртожитку, що перебуває у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою у сімейних відносинах, враховуючи положення ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР, не є належним позивачем за позовом про визнання іншого мешканця цього жилого приміщення таким, що втратив право користування жилою площею в ньому, так як такі мешканці фактично мають самостійні договори найму жилої площі з власником гуртожитку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що оскільки позивач та відповідач не перебувають між собою у сімейних відносинах, право кожного з них на проживання в спірній кімнаті не пов'язано з правами та обов'язками іншого мешканця цієї кімнати на таке проживання та з правом на особисте користування усією жилою площею в цьому житловому приміщенні, то ОСОБА_4 не може ставити питання про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, встановивши порушення прав ОСОБА_5 на користування спірною кімнатою внаслідок заміни ОСОБА_4 замка у вхідних дверях кімнати, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для усунення перешкод у користуванні спірною кімнатою у заявлений позивачем спосіб.

Такі висновки судів в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 ґрунтуються на законі та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2016 року у не скасованій апеляційним судом частині, та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

С.О. Карпенко

Л.М.Мазур