АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3490/17 Справа № 216/2914/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон малолітню особу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до набрання законної сили рішення суду Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, по цивільній за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав.

З такою ухвалою не погодився позивач ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для забезпечення позову.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений всупереч вимогам закону.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.5.ст.153 ЦПК України, Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Обєднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу.

Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України ї вїзду в Україну громадян України», громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Верховний Суд України в узагальненні «Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК.

Дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві виїзду будь-якої особи за межі України.

Крім того, за положеннями даної норми права, заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії як правило застосовуються щодо відповідача.

У даному ж випадку малолітня дитина не є відповідачем у справі.

Окрім того, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішуються при виконанні судових рішень, в порядку, передбаченому статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_5, про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за кордон малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд не мав.

Факт періодичного виїзду закордон дитини у встановленому спеціальним законом порядку, жодним чином не утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, предметом якого є позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітньої дитини, так само як і не порушує права жодних осіб у випадку відмови у позові.

Аналогічне розяснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду України в п.1Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, судом не було зазначено у винесеній ним ухвалі жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення позову щодо обмеження у праві виїзду малолітньої може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позбавлення батьківських прав, тобто судом не було перевірено відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, що свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, та беручи до уваги, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом, а від так оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з наступною відмовою у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_6