САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3077/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.09.2017 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Береза І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.11.2014 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі №206/6580/14-ц було стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок повернення суми боргу згідно договорів позики 83500 грн., відсотки індексу інфляції 10326 грн., 3% річних 2752,60 грн., судовий збір, а всього 97544,39 грн. ОСОБА_2 взяв на себе на добровільних засадах, зобовязання перед позивачем відповідати за зобовязання ОСОБА_3, які виникають з умов договору позики від 25.06.2012 року та 03.03.2012 року. Між позивачем та відповідачем були укладені відповідні договори поруки. Однак з моменту винесення рішення його виконання ані в добровільному, ані в примусовому порядку не здійснено, що і стало підставою для звернення позивача до суду із позовом до поручителя за договором відповідача ОСОБА_2 про стягнення на його користь суму відповідно до рішення суду у розмірі 83500 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 835 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення.

Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 28.11.2014 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі №206/6580/14-ц було стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок повернення суми боргу згідно договорів позики 83500 грн., відсотки індексу інфляції 10326 грн., 3% річних 2752,60 грн., судовий збір, а всього 97544,39 грн. (а.с.3-4)

Між позивачем та відповідачем 03.03.2012 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3 (а.с. 5-6)

З моменту винесення рішення суду його виконання не здійснено, що підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самарського ВДВС м. Дніпропетровськ від 12.08.2016 року №9563 в якому зазначено, про вжиті заходи та з якого вбачається, що грошові кошти згідно виконавчого провадження не надходять у звязку з відсутністю майна (а.с.7).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи та аналізу вищенаведеного вбачається, що договори поруки було укладено 25.06.2012 року та 03.03.2012 року, строк основного зобовязання відповідно до розписок настав 25.06.2013 року та 03.08.2013 року. У встановлений ч.4 ст.559 ЦК України позивач не звернувся до суду із позовом до поручителя у звязку з чим порука припинилася, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вище наведені обставини, якими встановлено наявність між сторонами договірних відносин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев