Справа № 329/439/17
Провадження № 2/329/178/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Богослова А.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Силаєвої Т.М.,

позивача- Шелудько ОСОБА_1,

відповідача- Шелудько ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - Відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання їхньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на неї, до досягнення дитиною 3-х років, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття;

Позовні вимоги мотивує тим, що Відповідач є батьком їхньої спільної дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з травня 2016 року з нею та їхньою дитиною не проживає. В свою чергу Відповідач має постійну роботу, отримує заробітну плату в розмірі 4000,00 грн. Інших осіб на своєму утриманні Відповідач не має.

У судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що вона не працює, так як знаходиться в соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, тому й просить аліменти на дитину та своє утримання.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення аліментів на утримання дитини, та не визнав в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Пояснив, що з відповідачкою сільпо не проживають з травня 2016 року. Відповідач допомагає утримувати спільну дитину, надає щомісячно по 1000,00 грн. На теперішній час бажає розлучитися з дружиною. Зазначив також, що дружина часто до пізньої години була відсутня дома, відпочиває часто в кафе тощо, тому вважає, що кошти буде витрачати лише на відпочинок.

Заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, Позивач та Відповідач з 03 жовтня 2014 року перебувають в шлюбі зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 147608. Сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 272943, яке видане 06 січня 2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. У свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_3

З травня 2016 року й до теперішнього часу сторони не проживають спільно та не ведуть господарство.

У судовому засіданні сторони визнали та не оспорюють факт їхнього окремого проживання і факт проживання спільної дитини з Позивачем, що додатково підтверджується довідкою про склад сім'ї Позивача, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 2792 від 12.05.2017.

Факт наявності у Відповідача постійної роботи ним визнаний.

Отже вказані обставини, як такі, що визнаються сторонами, в силу положень частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. З пояснень Позивача та Відповідача також вбачається відсутність між ними домовленості про сплату Відповідачем аліментів на утримання спільної дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи зміст наведених правових приписів та їх розяснень, а також факт проживання Відповідача окремо від Позивача та їхньої спільної дитини, зважаючи на відсутність між Позивачем та Відповідачем домовленості щодо сплати останнім аліментів на утримання спільної дитини, суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_5.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наявність у відповідача постійної роботи і відповідно постійного доходу, відсутність будь-яких даних про перебування на утриманні відповідача інших осіб, або ж про наявність у відповідача чи у їхніх спільних з позивачем дітей захворювань, що потребують додаткових витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 15 травня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 15 травня 2017 року по 14 червня 2017 року включно.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

У свою чергу, позивач не надала доказів, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу Позивачу саме на її утримання.

Таким чином, вимога Позивача ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на неї, до досягнення дитиною 3-х років, задоволенню не підлягає, у звязку з тим, що останньою не доведені обставини, що Відповідач може надати матеріальну допомогу на утримання Позивача.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, при цьому Позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з Відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, для утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць за період з 15 травня 2017 року по 14 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

З повним текстом Рішення особи, як і беруть участь у справі можуть ознайомитися 06 червня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В.Богослов