Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргоюОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що від шлюбу з відповідачем у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_5. Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просила стягнути на її користь аліменти у розмірі частки від заробітку відповідача починаючи з травня 2014 року, посилаючись на положення ст. ст. 180, 182, 183 СК України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини доходу ОСОБА_4, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17 лютого 2015 року.

Рішення підлягало негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року змінено та визначено дату, з якої стягнуто аліменти - 01 липня 2016 року.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У свідоцтві про народження батьками зазначені - ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_3 - мати.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1).

Звертаючись до суду з позовом у квітні 2015 року, ОСОБА_3 просила стягнути аліменти на утримання дитини, починаючи з травня 2014 року.

Відповідно до положень ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 79 СК України, позивачка мала довести суду, що вона вживала заходів щодо отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, а останній від надання такої допомоги ухилявся.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, повно та всебічно дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що відповідач участь в утриманні дитини не приймає, кошти на її утримання не надає, крім чотирьох платежів, які були здійснені під час слухання справи судом першої інстанції, з урахуванням того, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач інших дітей на утриманні не має, має постійне місце роботи та постійний дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_4, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд, визначивши дату, з якої присуджуються аліменти на користь позивача - з 01 липня 2016 року, не навів правових підстав та не обґрунтував обставин з якими суд пов`язує зміну цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року в частині визначення дати, з якої стягнуто аліменти - 01 липня 2016 року скасувати.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у незміненій при апеляційному розгляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року в іншій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович