Справа № 344/3008/17
Провадження № 22-ц/779/1351/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Томин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ СК «Юнісон страхування» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ПрАТ СК «Юнісон страхування» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, уточнивши його 03.05.2017 року та 10.07.2017 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що внаслідок вчинення ДТП ОСОБА_3, вину якого доведено постановою суду, його автомобілю було завдано пошкоджень, які у встановленому порядку оцінено на суму 54942,08 грн.

Позивач звернувся до ПрАТ СК «Юнісон страхування» із заявою про настання страхового випадку та відшкодування завданих матеріальних збитків, однак відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише в сумі 29625,65 грн., мотивуючи тим, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 30126,65 грн.

Позивач зазначає про порушення його прав в даному випадку, просить стягнути з відповідачів недоплачену суму матеріальних збитків, а також з відповідача ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП в розмірі 8087,84 грн., 640,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на дане рішення суду подали апеляційні скарги, в яких посилаються на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт ОСОБА_3 вважає, що в рішенні суду першої інстанції помилково зазначено про відшкодування матеріальної шкоди позивачу з урахуванням фізичного зносу автомобіля, оскільки таке суперечить чинному законодавству, так як фізичний знос не застосовується тільки в тому випадку, якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу було використано нові вузли (деталі) взамін знятих з виробництва.

Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що деталі на його автомобіль не випускаються і зняті з виробництва.

У зв'язку з наведеним, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В той же час, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з рішенням місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення матеріальних збитків з ПрАТ СК «Юнісон страхування», а моральної шкоди з ОСОБА_3

Вказує на те, що у відповідності до чинного законодавства має право на відшкодування страховиком шкоди, заподіяної майну у межах страхового відшкодування, передбачених договором страхування, яка у даному випадку становить 49500,00 грн. за мінусом розміру франшизи 500,00 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з ОСОБА_3

Зазначає, що надав суду рахунок із станції технічного обслуговування про необхідність закупівлі та заміни пошкоджених деталей для можливості відновлювального ремонту автомобіля.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, апелянт посилається на те, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_3, позивачу та його родині завдано моральних та душевних страждань, порушено ритм їхнього життя, а тому суд необґрунтовано відмовив у задоволенні даної вимоги.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник доводи поданої ним апеляційної скарги підтримали, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечили. Позивач подану ним апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник ПрАТ СК «Юнісон страхування» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303, ч.ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2016 року ОСОБА_3 близько 19-55 год. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна, 18 керуючи транспортним засобом марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1, вчинив зіткнення з транспортним засобом марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, після чого виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з транспортним засобом марки «Renault», НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.07.2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно наданого Приватною виробничо-комерційною фірмою «В.С.К.» рахунку на оплату № від 16.06.2016 року загальна вартість деталей та ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля Clio сірий НОМЕР_4 VIN НОМЕР_5 становить 54942,08 грн. (а.с. 9).

Встановлено також, що згідно Полісу №АІ/9081726 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.02.2016 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ СК «Юнісон страхування» (а.с. 35).

Як вбачається з виконаного на замовлення страхової компанії Звіту №59591 про оцінку колісного транспортного засобу від 23.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Clio, реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_2 становить 57587,84 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 30126,65 грн. (а.с. 36-58).

Згідно здійсненого ПрАТ СК «Юнісон страхування» розрахунку суми страхового відшкодування та Страхового акту №СА17.006186.0005 від 24.11.2016 р. сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті ОСОБА_2, становить 29626,65 грн. (30126,65 грн. - 500,00 грн. (франшиза)), і вказану суму було виплачено на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням №4095 від 25.11.2016 року (а.с. 62).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ПрАТ СК «Юнісон страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 29626,65 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без суми франшизи у розмірі 500,00 грн.), частина невідшкодованого матеріального збитку підлягає стягненню з особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність в межах заявленої позивачем суми 8087,84 грн. Разом з тим, позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 8.3 ОСОБА_4 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі - ОСОБА_4), вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6 ОСОБА_4 визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 ОСОБА_4 величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Підунктом 8.6.2 пункту 8.6 ОСОБА_4 визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується.

Крім того, у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

За змістом ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно визначив зміст даних правовідносин, врахував положення ОСОБА_4, а також те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що деталі на його автомобіль не випускаються і зняті з виробництва, та увалив відмовити в стягненні з ПрАТ СК «Юнісон страхування» 19874,35 грн., стягнувши з відповідача ОСОБА_3 заявлені позивачем 8087,84 грн.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд правильно відмовив в її задоволенні, оскільки така не підтверджена жодними доказами по справі.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2017 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Василишин Л.В.