АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/2290/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/967/К/17 ОСОБА_1
Категорія 27 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Кислиця І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 "ПриватБанк" ( надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5та ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 08.11.2007 року між Банком та ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" укладено Договір про надання Овердрафт-мікро кредиту №092-МКОВ, за умовами якого позичальник отримав 54 000 грн., на термін до 08.11.2008 року, зі сплатою відсотків визначених у Додатку №1.Умовами додаткового договору №1 від 31.01.2008 року внесено зміни, та збільшено ліміт до 84 000 грн.

З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за Кредитним договором, 08.11.2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладений договір поруки №092-МКОВ/1. Згідно умов якого поручитель зобовязалась відповідати за виконання позичальником договірних зобовязань по Кредитному договору з послідуючими змінами та доповненнями. З умовами додаткової угоди від 31.01.2008 року, укладеної до Договору поруки від 08.11.2007 року, поручитель обізнана.

Позичальник ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" зобовязання за Кредитним договором своєчасно не виконує, у звязку із чим, поручителю ОСОБА_5надіслана вимога від 08.04.2016 року, про негайне погашення простроченої заборгованості. Однак, кредитні кошти ПАТ КБ «ПриватБанк»не повернуто, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 15.04.2016 року, складає 151 124,51грн., як пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Виходячи з розрахунку загальної заборгованості 390509,20 грн., з яких: заборгованість за кредитом 79 686,38 грн.; заборгованість по відсоткам 115 507,21 грн.; пеня - 195 315,61 грн. зі зменшенням цього розміру заборгованості на суму 239384,69 грн. яка була стягнута за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2012 року з ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість".

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 грудня 2016 року провадження у цивільній справі №216/2290/16-ц в частині позовних вимог , заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" про стягнення заборгованості закрито.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, застосувавши положення ч.4 ст.559 ЦК України, що порука ОСОБА_5припинена, не врахувавши положення п.11 Договору поруки, яким передбачено, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту. Отже, датою припинення поруки є 08.11.2013 року, тому позивачем не пропущено строку звернення до суду із позовом.

В заперечення на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк»підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, 08 листопада 2007 року між Банком та ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" було укладено Договір про надання Овердрафт-мікро кредиту №092-МКОВ, Позичальник отримав кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 54 000 грн., на термін до 08.11.2008 року, зі сплатою відсотків визначених у Додатку №1 до даного договору; при порушенні строків по погашенню зобовязань (тіло, відсотки, комісії та інші витрати згідно умов Договору) відсоткова ставка збільшується до 41% річних (а.с.14-18).

Умовами додаткового договору №1 від 31.01.2008 року до Договору про надання Овердрафт-мікро кредиту №092-МКОВ від 08.11.2007 року внесені зміни, якими збільшено кредитний ліміт до 84000 грн.(а.с.98).

Відповідно до умов укладеного Договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у період сплати, щомісячний платіж складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат, згідно умов Договору.

Одночасно, тобто 08.11.2007 року, з метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вказаним Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_5, укладений договір порук №1/294-МК/2 №092-МКОВ/1 (а.с.24)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2012 року стягнуто з боржника ТОВ "Промислове будівництво та нерухомість" на користь Пат КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 79686,38 грн., на виконання судового рішення видано наказ ( а.с.9,10).

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя ОСОБА_5 суд першої інстанції керувався ч.4 ст.559 ЦК України та дійшов висновку про пропуск кредитором строку звернення із вимогою про стягнення заборгованості до поручителя.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання поручителем зобовязань по договору кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору п.11 встановлено, що позовна давність в межах якого сторони можуть звернутися до суду із вимогою про захист свого права або інтересу,встановлюється у 5 років ( а.с.24).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Сторони кредитного договору та договору поруки встановили строк дії кредитного договору і строк виконання зобовязань у п.1.4 кредитного договору, у п.1 договору поруки до 08.11. 2008 року ( а.с.19,24,25)

Отже, сторони врегулювали в договорі питання строку повернення кредитних коштів, тобто строк виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки строк виконання основного зобовязання за договором закінчився 08 листопада 2008 року, тому строк у шість місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання закінчився 09 травня 2009 року, натомість ПАТ КБ «ПривтБанк » звернулося до суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 28 квітня 2016 року.

Навіть з урахуванням положення п.11 укладеного договору поруки про позовну давність у пять років, позивач з дати закінчення строку виконання основного зобовязання з 08 листопада 2008 року пропустив строк для звернення із вимогою до поручителя.

Відповідачем ОСОБА_5 під час розгляду справі в суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду, до неї,як поручителя.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача, стосовно не припинення поруки ОСОБА_5 такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки порука це строкове зобовязання, незалежно від того, встановлений строк її дії законом або договором,його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Як зазначає представник позивача в апеляційній скарзі з урахуванням положення п.11 договору поруки, вона припинилася 08 листопада 2013 року ( а.с.103). Отже, позивачем визнано факт її припинення до звернення до суду із позовом 28.04.2016 року із захистом порушених прав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :