Справа № 522/6393/16-ц
Провадження № 2/522/4751/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси (надалі - «суд») із позовом, який було уточнено у судовому засіданні 18 травня 2017 року, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 02 квітня 2013 року у розмірі 5.136.228,72 грн. (п'ять мільйонів сто тридцять шість тисяч двісті двадцять вісім гривень 72 копійки) з яких:

- основна сума боргу за позикою, отриманою за договором позики від 02 квітня 2013 року становить 95600 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот) євро, що згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) дорівнює 2.807.607,09 грн. (два мільйони вісімсот сім тисяч шістсот сім гривень 09 копійок);

- проценти за користування позикою, отриманою за договором позики від 02 квітня 2013 року за період 02 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року, що становлять 67566,94 € (шістдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят шість євро 94 євроцентів), що згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) дорівнює 1.984.324,39 грн. (один мільйон дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі триста двадцять чотири гривні 39 копійок);

- проценти за прострочення повернення позики, отриманої за договором позики від 02 квітня 2013 року за період 16 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року, що становлять 11723,44€ (одинадцять тисяч сімсот двадцять три євро 44 євроцентів), що згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) дорівнює 344297,24 грн. (триста сорок чотири тисячі двісті дев'яносто сім гривень 24 копійки).

При цьому у своєму позові ОСОБА_1 вказував, що право вимоги до ОСОБА_2 щодо сплати вищезазначених грошових сум він отримав від громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 (Республіка АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер MD: НОМЕР_1) через укладання із ним 04 квітня 2016 року договору про відступлення права вимоги.

Попередньо 02 квітня 2013 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 120904 (сто двадцять тисяч дев'ятсот чотири) євро. Гроші були надані ОСОБА_3 ОСОБА_2 на умовах повернення (позичені) із терміном повернення 15 квітня 2013 року. На підтвердження отримання вищезазначених грошових коштів у позику від ОСОБА_3 ОСОБА_2 була складена та власноручно підписана розписка від 02 квітня 2013 року.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення коштів у встановлені у розписці терміни (15 квітня 2013 року), ОСОБА_1 керуючись ст.ст. 3, 526, 530, 625, 1046-1048, 1050 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовною заявою про стягнення суми боргу з ОСОБА_2

У судовому засіданні 30 травня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

ОСОБА_2 та його представники у судове засідання не з'явилися повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. У тому числі в порядку, встановленому ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_2 було викликано в суд через оголошення у газеті «Одеські вісті» від 23 травня 2017 року. Про причини неявки ОСОБА_2 та його представники суд не повідомили.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов є обґрунтованим і доведеним та про необхідність задоволення позову у повному обсязі за таких підстав.

Враховуючи наявність складеної ОСОБА_2 розписки від 02 квітня 2013 року суд вважає доведеними факт укладання 02 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору позики та подальшої передачі ОСОБА_3 та отримання ОСОБА_2 у позику від ОСОБА_3 грошових коштів згідно вказаної розписки у розмірі 120904 (сто двадцять тисяч дев'ятсот чотири) євро із терміном повернення до 15 квітня 2013 року.

Ствердження ОСОБА_2 та його представників, що ніяких грошових коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_3 у позику не отримував та відповідно розписки від 02 квітня 2013 року не складав та не підписував судом не приймаються оскільки вони належно ОСОБА_2 не спростовані та підтверджуються оригіналом розписки від 02 квітня 2013 року, оглянутою судом у судовому засіданні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України). Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 3, 4 ст. 60 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України). За час розгляду справи ОСОБА_2 та його представниками не було надано будь-яких доказів, які б спростовували дійсність розписки від 02 квітня 2013 року. Ствердження про її недійсність жодним чином не було підтверджено.

04 квітня 2016 року між ОСОБА_1 ОСОБА_3 згідно ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно до даного договору про відступлення права вимоги від 04 квітня 2016 року ОСОБА_1 було надано право вимоги до ОСОБА_2 щодо повернення грошових коштів, отриманих ОСОБА_2 за розпискою від 02 квітня 2013 року частково - у розмірі 95600 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот) євро, а також відповідні права та обов'язки ОСОБА_3, як позикодавця ОСОБА_2

У тому числі ОСОБА_1 отримав право вимагати від ОСОБА_2 належного виконання наступних обов'язків (п. 4 договору про відступлення права вимоги від 04 квітня 2016 року):

- повернення грошових коштів, отриманих у позику за розпискою від 02 квітня 2013 року у розмірі 95600 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот) євро;

- сплата процентів за користування грошовими коштами, отриманими у позику за розпискою від 02 квітня 2013 року за весь період користування ними;

- сплата неустойки, пені та інших штрафних санкцій, передбачених чинним законодавством України за весь період прострочення повернення грошових коштів, отриманих у позику за розпискою від 02 квітня 2013 року;

- сплата інших платежів, що можуть бути нараховані ОСОБА_2 у зв'язку із простроченням повернення грошових коштів, отриманих у позику за розпискою від 02 квітня 2013 року.

На виконання умов договору про відступлення права вимоги від 04 квітня 2016 року оригінал розписки ОСОБА_2 від 02 квітня 2013 року було передано ОСОБА_1 04 квітня 2016 року та на даний час вищезазначена розписка знаходиться у ОСОБА_1 Оригінал розписки від 02 квітня 2013 року надано суду представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 та було оглянуто судом у судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 на даний час має усі права позикодавця (кредитора) в частині виконання ОСОБА_2 (позичальник, боржник) зобов'язань із повернення 95600 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот) євро, отриманих ОСОБА_2 за розпискою від 02 квітня 2013 року.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. На даний час борговий документ (розписка ОСОБА_2 від 02 квітня 2013 року) знаходиться у ОСОБА_1, що підтверджує невиконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення грошових коштів, отриманих за розпискою від 02 квітня 2013 року.

Складена ОСОБА_2 розписка від 02 квітня 2013 року за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Дана позиція підтверджується практикою Верховного Суду України, в т.ч. й постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, що в силу приписів ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, даний висновок є обов'язковим для судів загальної юрисдикції.

Звідси суд вважає належно підтвердженим факт укладання 02 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору позики за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 у позику грошові кошти у розмірі 120904 (сто двадцять тисяч дев'ятсот чотири) євро із терміном повернення до 15 квітня 2013 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Розпискою від 02 квітня 2013 року встановлено, що ОСОБА_2 зобов'язаний повернути грошові кошти до 15 квітня 2013 року. Однак, ні у вказаний термін ні на час розгляд справи ОСОБА_2 не повернув позичену суму грошових коштів, чим порушив приписи вищезазначених статей Цивільного кодексу України.

Статтею 533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Звідси основна сума боргу за позикою, отриманою ОСОБА_2 згідно розписки від 02 квітня 2013 року складає 95600 (дев'яносто п'ять тисяч шістсот) євро або згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) становить 2.807.607,09 грн. (два мільйони вісімсот сім тисяч шістсот сім гривень 09 копійок).

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки договорами позики від 03 квітня 2013 року не було встановлено розмір процентів за користування позикою, на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України, згідно інформації з офіційного інтернет-сайту Національного банку України (http://www.bank.gov.ua/) про розмір облікової ставки ОСОБА_2 має сплатити ОСОБА_1 проценти за користування позикою за період 2 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року отриманою згідно розписки від 2 квітня 2013 року на рівні облікової ставки Національного банку України, а саме:

Період заборгованостіСума заборгованості (євро)Тривалість заборгованості (календарних днів)Облікова ставка НБУ (відсотків річних)Проценти за користування позикою (євро)
02.04.2013 - 09.06.9,007,50%1355,42
10.06.2013 - 12.08.29,007,00%7865,39
13.08.2013 - 14.04.45,006,50%4171,04
15.04.2014 - 16.07.3,009,50%2314,04
17.07.2014 - 12.11.19,0012,50%3896,03
13.11.2014 - 05.02.5,0014,00%3116,82
06.02.2015 - 03.03.6,0019,50%1327,92
04.03.2015 -27.08.77,0030,00%13907,84
28.08.2015 - 24.09.8,0027,00%1980,10
25.09.2015-21.04.10,0022,00%12100,60
22.04.2016-26.05.5,0019,00%1741,75
27.05.2016-23.06.8,0018,00%1320,07
24.06.2016-28.07.5,0016,50%1512,58
29.07.2016-15.09.9,0015,50%1989,27
16.09.2016-27.10.2,0015,00%1650,08
28.10.2016-13.04.68,0014,00%6160,31
14.04.2017-17.05.4,0013,00%1157,68
Усього:67566,94

Разом проценти за користування за позикою, отриманою ОСОБА_2 згідно розписки від 2 квітня 2013 року за період 2 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року складають 67566,94 € (шістдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят шість євро 94 євроцентів) або згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) становлять 1.984.324,39 грн. (один мільйон дев'ятсот вісімдесят чотири тисячі триста двадцять чотири гривні 39 копійок).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, проценти за прострочення повернення позики, отриманої ОСОБА_2 згідно розписки від 2 квітня 2013 року за період 16 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року згідно ст. 625 Цивільного кодексу України складають три проценти річних. А саме:

Період заборгованостіСума заборгованості (євро)Тривалість прострочення повернення позики (календарних днів)Проценти за прострочення повернення позики (відсотків річних)Проценти прострочення повернення позики (євро)
16.04.2013 - 15.04.65,003,00%2868,00
16.04.2014 - 15.04.65,003,00%2868,00
16.04.2015 - 15.04.65,003,00%2868,00
16.04.2016 - 15.04.65,003,00%2868,00
16.04.2017 - 17.05.2,003,00%251,44
Усього:11723,44

Разом проценти за прострочення повернення позики, отриманої ОСОБА_2 згідно розписки від 2 квітня 2013 року за період 16 квітня 2013 року - 18 травня 2017 року складають 11723,44€ (одинадцять тисяч сімсот двадцять три євро 44 євроцентів) або згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленого НБУ на 18 травня 2017 року (100 євро = 29,368275 гривень) становлять 344297,24 грн. (триста сорок чотири тисячі двісті дев'яносто сім гривень 24 копійки).

Суд зазначає, що проценти, визначені ст. 1048 Цивільного кодексу України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст. 1048 Цивільного кодексу України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 1048 Цивільного кодексу України, і сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, є правомірним. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України, в т.ч. постановою Верховного Суду України від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13. В силу приписів ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України є обов'язковим для судів загальної юрисдикції.

Відтак, усього заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за позикою, отриманою ОСОБА_2 згідно розписки від 2 квітня 2013 року складає станом на 18 травня 2017 року 2.807.607,09 грн. + 1.984.324,39 грн. + 344297,24 грн. = 5.136.228,72 грн. (п'ять мільйонів сто тридцять шість тисяч двісті двадцять вісім гривень 72 копійки).

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України в повному обсязі доведено законність та обґрунтованість позовних вимог до ОСОБА_2 й надано належні та допустимі докази на їх підтвердження, а ОСОБА_2,, натомість, не було надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених до нього вимог.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень., пов'язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 5 136 228,72 (п'ять мільйонів сто тридцять шість тисяч двісті двадцять вісім) гривень.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 890,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 30.05.2017