Справа № 198/561/17
У Х В А Л А

іменем України

18.10.17 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юр»ївка заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення в цивільній справі № 2-378-2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, заінтересована особа по справі - Юрївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

В с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розяснення судового рішення в цивільній справі № 2-378-2005 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме просила розяснити чи повинна при виконанні вказаного рішення суду проводитися індексація аліментів, а також, чи повинні при виконанні рішення суду застосовуватися положення СК України, які гарантують стягнення аліментів у розмірі на одну дитину не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з травня 2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання заявник ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2 не зявилися, надавши суду заяви про розгляд вказаної справи в їх відсутності, при цьому заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги повністю підтримала (ас. 28), боржник ОСОБА_2 зазначив, що проти заявлених вимог заперечує (ас. 29).

Заінтересована особа по справі Юрївський РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 22).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі, враховуючи, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 221 ЦПК України неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця, приватного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Дослідивши заяву про розяснення рішення суду та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи № 2-378-2005, суд приходить до наступного:

- так, відповідно ч.ч. 1 , 2 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Заява про розяснення рішення подана ОСОБА_1 у строк, встановлений ст. 221 ЦПК України.

Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Так, судом встановлено, що 17.11.2005 року рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області в цивільній справі № 2-378-2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 137 грв., щомісячно, починаючи з 16.09.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, при цьому рішення набрало законної сили 28.11.2005 року (ас .5).

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, чинної на час ухвалення судового рішення,

розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (в редакції на час ухвалення судового рішення) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Судовою палатою у цивільних справах ВСУ від 06.11.2013 року у справі за № 6-113цс13 про збільшення розміру аліментів та стягнення суми індексації було вирішено, що оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», необхідно застосовувати аналогію закону. У вищезазначеній справі було висловлено правову позицію, за якою розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України Про індексацію грошових доходів населення.

В чинній редакції стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо передбачає індексацію розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.

Індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за № 1078 та відповідно до п. 2 вказаного Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

В резолютивній частині рішення Юрївського районного суду від 17.11.2005 року вирішено питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 137 грв., щомісячно, починаючи з 16.09.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто вирішено питання про майбутні правовідносини, тому рішення в цій частині може бути розяснено без зміни його змісту.

Оскільки рішення суду стосовно індексації розміру аліментів визначених у твердій грошовій сумі є для заявника незрозумілим, суд вважає за можливе розяснити таке, зазначивши, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, зокрема і в процесі примусового виконання рішення суду державною виконавчою службою.

Стосовно того, хто саме повинен проводити індексацію визначену законодавством суд зазначає, що згідно ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Стосовно розяснення рішення суду відносно стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з травня 2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки аліменти на утримання дитини за рішенням суду були стягнуті у твердій грошовій сумі відповідно до вимог ст. 184 СК України, при цьому ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції на час винесення рішення) передбачала, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тобто, застосування положення про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мало місце при визначенні аліментів в частці від заробітку (доходу).

Оскільки аліменти за рішенням суду були стягнуті у твердій грошовій сумі та стягнення таких в частці від заробітку із застосуванням положень ст. 182 СК України (в редакції станом на день вирішення судом) не було предметом судового розгляду, суд не вбачає підстав для розяснення рішення суду з даного питання.

Окрім того, суд зазначає, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 293 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення в цивільній справі № 2-378-2005 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Розяснити, що визначений рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2005 року розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 137 грв., щомісячно, починаючи з 16 вересня 2005 року і до досягнення повноліття, підлягає індексації відповідно до закону.

Розяснити, що згідно ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.О.Маренич