Справа № 456/1048/17
Провадження № 2/456/1083/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що 26.02.2016р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1. Згідно вказаного договору він отримав від відповідача вказаний автомобіль, а в свою чергу ОСОБА_2 отримав від нього кошти в сумі 211200 грн.що становило в еквіваленті 8000 доларів США, як плату за автомобіль. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 видав довіреність на імя ОСОБА_1, якою уповноважив його вчиняти будь-які правочини щодо користування, експлуатації в тому числі з правом зняття автомобіля з реєстраційного обліку. Йому було фактично передано всі права якими володів відповідач, як власник вищевказаного автомобіля. Також, в зв»язку з довіреністю виданою на його ім»я, відповідач відмовився від належного виконання зобов»язання по укладеному договору купівлі-продажу, зокрема його нотаріальному посвідченню. Факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля підтверджується відповідною розпискою, складеною в м. Стрий Львівської області, та обліковою карткою № 86204193 від 25.02.2016р. про зняття з обліку спірного автомобіля для його реалізації. Вважає, що між ними фактично відбулась угода купівлі-продажу спірного автомобіля, і такий договір є дійсним. Відтак він є добросовісним власником цього транспортного засобу, а тому вважає, що має право на визнання за ним права власності на придбаний автомобіль.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, послався на обставини, викладені у позовній заяві, додатково пояснив, що в 2016р. позивач по оголошенню придбав автомобіль KIA RIO 1,4, 2012 р.в., за ціною 8000 доларів США. Домовившись про купівлю-продаж автомобіля з відповідачем, вони уклали письмовий договір купівлі-продажу, відповідач надав йому письмову розписку про отримання грошових коштів в рахунок оплати за автомобіль, а також оформили нотаріально посвідчене доручення на його ім»я з правом володіння, користування та розпорядження спірним транспортним засобом. Однак укладаючи розписку, малось на увазі договір купівлі-продажу, оскільки ними було досягнуто усіх істотних умов саме такого договору, зокрема ним повністю було оплачено вартість автомобіля, а відповідач в свою чергу передав йому такий у власність, зокрема передав ключі та реєстраційні документи. Окрім того, автомобіль був знятий з обліку з метою його продажу. Позивач використовує спірний автомобіль на протязі 1 року. Однак зважаючи на те, що закінчився термін доручення, а відповідач відмовляється видати нове доручення, не може самостійно зареєструвати за собою право власності на транспортний засіб. Зважаючи на викладене, просить з розумінням поставитись до обставин, що склались та повністю задоволити його позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що не заперечує проти обставин, викладених в позовній заяві. При постановленні рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серіїї САК722129 ОСОБА_2 зазначений власником автомобіля марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно облікової картки № 86204193 від 25.02.2016р., вбачається що транспортний засіб марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, був знятий з обліку власником ОСОБА_2 для реалізації.

27.02.2016 р. ОСОБА_2 видав довіреність на ім»я ОСОБА_1 на право користування спірним автомобілем. Зі змісту даної довіреності вбачається, позивач є представником в усіх організаціях в тому числі в органах ЦБДР та АС при МВС України з усіх питань, щодо володіння, користування та розпорядження належним йому транспортним засобом KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

Аналізуючи зміст повноважень позивача по виданій відповідачем довіреності, посвідченій 27.02.2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, розписку про отримання відповідачем коштів в сумі 211200 грн., що становило в еквіваленті 8000 доларів США від позивача, та в якій сторони обумовили фактично всі істотні умови договору, які вподальшому виконано в повному обсязі, беручи до уваги пояснення представника позивача щодо дійсної передачі автомобіля та документів на нього позивачу та передачі коштів відповідачу, що визнається відповідачем, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений та виконаний саме договір купівлі-продажу автомобіля марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до досягнутих між сторонами умов.

Суд погоджується із доводами позивача, щодо того, що він придбав спірний автомобіль у ОСОБА_2 за ціною 211200 грн., що становило в еквіваленті 8000 доларів США.

Розписка щодо отримання ОСОБА_2 коштів від ОСОБА_1 коштів у сумі 211200 грн., що становило в еквіваленті 8000 доларів США, за продаж спірного автомобіля доводить, що кошти ОСОБА_2 ОСОБА_1 дійсно передав. Ці докази у своїй сукупності доводять, що ОСОБА_2 мав намір продати, а ОСОБА_1 - купити спірний автомобіль.

З огляду на вказане, суд приходить до переконання, що жодна зі сторін спору, видаючи довіреність та розписку про передачу коштів, не мала на меті вчинити дію, яка б передбачала виникнення відносин представництва. Натомість між сторонами виникли відносини купівлі-продажу, так як зібрані по справі розписки сторін беззаперечно засвідчують оплатність отримання автомобіля при видачі довіреності.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.ст. 655, 656 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього

певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Суд вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля, укладений сторонами відповідно до вимог ст. ст. 203, 207,208 ЦК України. Даний договір відповідає вимогам ст. ст. 626-628, 632, 638, 641, 642, 655,656, 691,692 ЦК України. При укладенні договору купівлі-продажу, сторони досягли істотних умов договору а саме: щодо предмету договору та його ціни, а також дотримались обов'язкової письмової форми договору. На виконання вказаного договору продавець передав предмет договору покупцеві, а покупець прийняв дане майно і сплатив за нього обумовлену грошову суму.

Статтею 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з метою економії коштів ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля.

Згідно з приписами ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання; такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

За таких умов, суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, шасі Z94СВ41АВСR047118, двигун G4FACW013299, білого кольору, тип легковий седан-В., дійсним (укладеним), оскільки була визначена його ціна - 211200 грн., що становило в еквіваленті 8000 доларів США, тощо), що підтверджується письмовими доказами, також відбулося повне виконання договору - позивач передав гроші в сумі 211200 грн., що є повним розрахунком за вказане майно, а відповідач ОСОБА_2 передав спірний автомобіль, ключі та реєстраційні документи покупцю ОСОБА_1 про що свідчить письмовий договір (розписка) від 26.02.2016 року.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Придбаним автомобілем ОСОБА_1 володів, користувався і розпоряджався на власний розсуд, протягом року, забезпечував його безпечну експлуатацію, тобто реалізовував свої права, закріплені ст. 317, 319 ЦК України.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно

до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З огляду на те, що позивач придбав спірний автомобіль та сплатив за нього повну артість, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право власності на спірний автомобіль, а тому позовна вимога про визнання права власності також підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати дійсним договір від 26 лютого 2016 року купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, марки KIA RIO 1,4, 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, шасі Z94СВ41АВСR047118, двигун G4FACW013299, білого кольору, тип легковий седан-В.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки KIA RIO 1,4 2012 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, шасі Z94СВ41АВСR047118, двигун G4FACW013299, білого кольору, тип легковий седан-В.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4