Справа № 913/1835/2012
Провадження № 22-ц/779/1269/2017
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 23 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 червня 2017 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до сплати боргу, покладеного на нього виконавчим листом №2/350/49/2013, який виданий 20.05.2013 року Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 419338 гривень 32 копійки боргу у користь АТ «Державний ощадбанк України».

ОСОБА_2 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права при її винесенні.

Апелянт вказав, що звертаючись до суду із поданням про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду жодних доказів, які б свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання своїх зобовязань за рішенням суду.

В ухвалі суду не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника. Крім того, матеріали виконавчого провадження у повному об»ємі судом не досліджувались.

Судом не зясовано всіх обставин справи. Зокрема той факт, що ОСОБА_2 16.06.2017 року погасив частково борг в сумі 103 201,01 грн., про що свідчить копія квитанції. Також 03.07.2017 року ОСОБА_2 сплатив борг в сумі 137 338,32 грн., що підтверджується квитанцією.

Державним виконавцем при виконанні рішення суду не взято до уваги факт накладення арешту на належне боржнику майно, зокрема автомобіль. Зазначене боргове зобов'язання також забезпечено іпотекою.

Крім того, апелянт вказує, що в порушення вимог ст.377-1 ЦПК України подання розглядалось без участі державного виконавця.

З наведених підстав апелянт просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження його у виїзді за межі України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Також п.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що на виконанні Рожнятівського районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження №46420003 з виконання виконавчого листа №2/350/49/2013, виданого 18.04.2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 419 338,32 грн. боргу у користь АТ «Державний ощадбанк України» (а.с.3).

Як зазначено державним виконавцем, рішення суду на час звернення до суду із поданням (22.06.2017 року) боржник виконав частково, зокрема згідно квитанції №8 від 16.06.2017 року оплачено 101 000 грн. та ще 181 000 грн. стягнуто за рахунок реалізації транспортного засобу поручителя ОСОБА_3 Відтак залишок боргу становить 137 338,32

Постановою державного виконавця від 09.02.2015р. відкрито вищевказане виконавче провадження, копію постанови направлено для виконання боржнику ОСОБА_2

17.03.2015 року постановою державного виконавця було оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_2, а саме: автотранспортний засіб CHERY F15 Amulet, (2007), чорний, №дв.SQR480EDEF7J0387, д.н.з. АТ 6600АМ.

17.03.2015 року державний виконавцем також винесено постанову про арешт вишевказаного майна боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження, (а.с.4,5)

В ході виконання державним виконавцем направлено запит від 22.03.2017 року до відділу Держземагенства у Рожнятівському районі, ОСОБА_4 сервісного центру 2642 регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, управління Держпраці в Івано-Франківській області, Рожнятівського РЦЗ, УПСЗН Рожнятівської РДА щодо наявності у боржника ОСОБА_2 транспортних засобів, зареєстрованої техніки, машин, механізмів, устаткування великовантажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів, наявність права власності на землю, отримання пенсії, соціальну допомогу, допомогу по безробіттю (а.с.6).

Згідно листа відділу Держземагенства у Рожнятівському районі від 12.04.2017 року за землекористувачем ОСОБА_2 право приватної власності, оренди чи постійного користування не зареєстровано (а.с.7).

ОСОБА_4 сервісного центру 2642 регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 31.03.2017 ДВС повідомлено про те, що за боржником ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб CHERY F15 Amulet, (2007), чорний, №дв.SQR480EDEF7J0387, д.н.з. АТ 6600АМ. (а.с.7-8).

Згідно листа УПСЗН Рожнятівської РДА від 31.03.2017 року та Рожнятівського районного центру зайнятості від 24.03.2017 року ОСОБА_2 на обліку у вказаних установах не перебуває (а.с.8-9). З листа ТОВ «Свіс Кроно» вбачається, що працівник ОСОБА_2 звільнений з роботи з 18.01.2017 року (а.с.12).

Задовольняючи подання та тимчасово обмежуючи у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останній рішення суду не виконує, у зв'язку з чим за ним числиться борг у розмірі 137 338,32 грн. Будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду боржником не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки ОСОБА_2 не виконав рішення щодо сплати боргу за виконавчим листом, ухиляється від виконання рішення суду, тому подання підлягає до задоволення.

Однак, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Отже, підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є вчинення боржником таких діянь (дії чи бездіяльності), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження (Аналіз судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний суд України, 01.02.2013 року).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем направлено запит в реєструючі установи про перевірку майнового стану боржника. За результатами розгляду встановлено, що за боржником ОСОБА_2 зареєстрований транстпортний засіб - CHERY F15 Amulet, (2007), чорний, №дв.SQR480EDEF7J0387, д.н.з. АТ 6600АМ, який постановами державного виконавця від 17.03.2017 року оголошено в розшук, арештовано та оголошено заборону на його відчуження.

Однак, вище перелічені обставини в їх сукупності не є доказом ухилення боржника від виконання зобовязань.

Водночас, звертаючись до суду із поданням, державний виконавець зазначив, що станом на 22.06.2017 року боржник ОСОБА_2 частково виконав рішення суду, зокрема оплатив частину боргу в сумі 101 000 грн., про що свідчить квитанція №8 від 16.06.2017 року. Крім того, 181 000 грн. стягнуто за рахунок реалізації транспортного засобу поручителя ОСОБА_3, відтак для повного виконання рішення суду солідарним боржникам залишилось сплатити 137 338,32 грн.

З огляду на наявні матеріали подання та враховуючи факт здійснення боржником

ОСОБА_2 часткової оплати боргу, ухилення від виконання зобовязання зі сторони боржника ДВС не доведено, а у суду були відсутні підстави для застосування такого процесуального заходу.

Крім того, як вбачається з копії квитанції від 03.07.2017 року, ОСОБА_2 сплатив решту боргу в сумі 137 338,32 грн., а згідно представлених в засідання апеляційного суду представником апелянта довідки ВДВС від 18.07.2017 року за № 129-36/392 та листа від 04.08.2017 року № 3532/12.9-33, зобов»язання за зазначеним виконавчим листом виконано в повному обсязі.

Оскільки Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за ухилення від їх виконання зобовязань, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 23 червня 2017 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Томин О.О.

ОСОБА_5