Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/865/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Голованя А.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон» на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агрон» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначала, що з 10 березня 2016 року вона працювала у ТОВ «Агрон» на посаді завідуючої складом Філії № 5 товариства. Наказом генерального директора ТОВ «Агрон» її було відсторонено від виконання службових обовязків завідуючої складом за систематичне невиконання поставлених задач та до зясування всіх обставин головним офісом товариства. У цей же день наказом № 62/2-к від 07 вересня 2016 року її звільнено з посади завідуючої складом Філії № 5 ТОВ «Агрон» з 07 вересня 2016 року на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у звязку з втратою довіря з боку власника. Підставою для звільнення став акт фасування сировини «карбаміду» згідно з розпорядженнями на фасування № 57 від 26 серпня 2016 року та № 58 від 29 серпня 2016 року, а також її пояснювальна записка.

Вважає, що її звільнення з роботи є незаконним, в її обовязки входило збереження сировини, яка вже була розфасована, зважена і переміщена в склад для зберігання. Після фасування сировини «карбаміду» нею та працівниками філії було виявлено невідповідність ваги фасованої в тару сировини «карбамід», прийнятої на склад в тарі згідно акту фасування та прийнятої сировини від постачальника в вагонах (насипом) по накладним згідно акту прийому сировини від 27 серпня 2016 року. Відсутні докази, що підтверджують винні дії працівника, не встановлено будь-якої матеріальної шкоди, завданої її діями, тому просила суд скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі з 07 вересня 2016 року на посаді завідуючої складом філії № 5 ТОВ «Агрон» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.1-5).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року позов задоволено. Скасовано наказ генерального директора ТОВ «Агрон» № 62/2-к від 07 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідуючої складом Філії № 5 ТОВ «Агрон». Поновлено ОСОБА_2 на вказаній посаді з 07 вересня 2016 року. Стягнуто з ТОВ «Агрон» на користь позивача 12 280 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.(а.с127-133).

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрон» просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.14-146).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та її представник, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 10 березня 2016 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрон» на посаді завідуючої складом Філії № 5 (а.с.8,100).

26 лютого 2016 року між товариством і ОСОБА_2 укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого працівник, що займає посаду завідуючої складом, виконує роботу безпосередньо повязану із зберіганням, обробкою, прийманням, продажем (відпуском), перевезенням, застосуванням у процесі виробництва матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за неналежне зберігання ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, а підприємство зобовязується створити умови для зберігання матеріальних цінностей (а.с.101).

Пунктом 2 цього договору передбачено, що працівник зобовязується, зокрема, дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження втрати, пошкодження, знищення або іншим чином завдання збитків матеріальним цінностям підприємства; своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереженням ввірених йому матеріальних цінностей.

Підприємство відповідно до умов пункту 3 договору зобовязується, зокрема, створювати працівникові умови, необхідні для нормальної праці та забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей.

Докази того, що позивач була ознайомлена під підпис з посадовою інструкцією завідуючої складом, в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_3 прийому мінеральних добрив від 27 серпня 2016 року, ОСОБА_2, як завідуюча складом Філії № 5 товариства та директор Філії № 5 ОСОБА_4 прийняли від постачальника ТОВ «Мілком» карбамід, який надійшов у залізничних вагонах насипом, по накладним, вагою нетто згідно накладних 240,600 тон (а.с.102).

Відповідно до розпорядження № 57 від 26 серпня 2016 року та розпорядження № 58 від 29 серпня 2016 року комерційного директора ТОВ «Агрон», у Філії № 5 товариства було здійснено фасування карбаміду. При цьому позивач, як завідуюча складом видавала на виробництво тару для фасування карбаміду та при прийнятті на склад здійснювала контрольні зважування фасованої продукції.

Як свідчить акт фасування карбаміду, з прийнятих по накладним 240.600 тон, за період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року роз- фасовано готової продукції 130,50 т у біг-беги по 750 кг всього 174 шт. та 109,65 т у мішки по 50 кг всього 2193 мішки, разом 210,15 т карбаміду. Залишок сировини на кінець виробництва фактичний 0, 395 т насипом.

У звязку з тим, що в підсумковому акті фасування карбаміду за період з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року зазначено недостачу карбаміду - 0,5804 т, пояснювальною запискою від 07 вересня 2016 року ОСОБА_2 повідомила генерального директора ТОВ про те, що проведеною комісійною інвентаризацією мінеральних добрив та мішкотари встановлено, що весь товар і тара знаходяться у належному стані та відповідній кількості. Зазначила, що можливо на заводі- виробнику було не досипано товару в один або декілька вагонів (а.с.11,12).

Наказом № 5 від 07 вересня 2016 року ОСОБА_2 відсторонено від виконання службових обовязків за систематичне невиконання поставлених задач відносно її діяльності (а.с.9), а наказом № 62/2-к від 07 вересня 2016 року звільнено з посади завідуючої складом Філії № 5 ТОВ «Агрон» з 07 вересня 2016 року на підставі п.2 статті 41 КЗпП України у звязку з втратою довіри з боку власника.

Як підставу для звільнення зазначено акт фасування карбаміду, згідно розпорядження на фасування № 57 від 26 серпня 2016 року та № 58 від 29 серпня 2016 року та пояснювальна записка самої ОСОБА_2 (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що факт нестачі сировини карбаміду стався з вини позивачки, а сам факт нестачі без доведення вини працівника не може бути достатньою підставою для недовіри та звільнення позивачки з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цьог Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіря до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обовязкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довіря може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Судом встановлено, що службова перевірка за фактом недостачі карбаміду на підприємстві не проводилась, норми звичайних втрат при фасуванні карбаміду, не застосовувались.

07 вересня 2016 року комісією у складі членів трудового колективу Філії № 5 ТОВ «Агрон», а саме бухгалтера Філії, виконуючого обовязки завідуючого виробництвом Філії складено акт про те, що протягом шестимісячного строку, який фактично пропрацювали на підприємстві ОСОБА_2 та директор Філії ОСОБА_4, у членів трудового колективу є сумніви та підозри у сумлінному та законному виконанні ними своїх посадових обовязків. В результаті халатного та недбайливого ставлення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до виконання покладених на них обовязків щодо дотримання правил та технічних вимог при проведенні фасувальних робіт, мали непоодинокі випадки наявності нестачі продукції, що є грубим порушенням вимог щодо збереження довірених їм матеріальних цінностей. Зазначили, що, зокрема ОСОБА_2 показала себе як недобросовісний працівник, який порушував вимоги та настанови керівного складу підприємства в результаті чого вони втратили довіру до неї з боку членів трудового колективу підприємства (а.с.112).

Комісією у складі комерційного директора ТОВ «Агрон», адміністративного директора ТОВ, головного бухгалтера ТОВ, начальника з АГЧ складено акт № 791 від 07 вересня 2016 року про правові підстави для втрати довіря до завідуючої складом Філії № 5 ТОВ «Агрон» ОСОБА_2 - за систематичне вчинення нею винних дій, а саме: порушення вимог загальних положень фінансово-економічної дисципліни та основ ведення документів складського та первинного обліку; порушення вимог керівництва щодо забезпечення організації праці, виконання нормативів щодо матеріальних, фінансових і трудових витрат, а також максимальну мобілізацію наявних резервів і ощадливу витрату усіх видів ресурсів; порушення вимог щодо ведення складського обліку, складання й передавання у визначеному порядку товарно-грошових та інших звітів про рух та рештки ввірених матеріальних цінностей; порушення вимог керівництва щодо дбайливого ставлення до переданих на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей та вжиття необхідних заходів для попередження втрати, пошкодження, знищення матеріальних цінностей (а.с.113).

Також складено акт № 788 від 07 вересня 2016 року комісією у складі начальника з АГЧ ТОВ «Агрон», бухгалтера Філії № 5 ТОВ, виконуючого обовязки завідуючого виробництвом Філії № 5 ТОВ про те, що підставами для втрати довіря з боку власника підприємства є допущення нею своїми винними діями нестачі на складі Філії № 5 ТОВ «Агрон» сировини карбаміду у розмірі 0,5804 т, що підтверджується актом фасування карбаміду станом на 02 вересня 2016 року (а.с.114).

В ОСОБА_3 фасування карбаміду ( а.с. 12) зазначено, що залишок сировини на початок виробництва, на початок дня 28 серпня 2016 року склав 240,600 тон; списано сировини (карбаміду) за весь період виробництва з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року 239,6246 тон; зафасовано готової продукції за весь період виробництва з 28 серпня 2016 року по 02 вересня 2016 року - 240,15 тон; фактичний залишок (насип) на кінець виробництва тобто на кінець дня 02.09.2016 року, становив 0,395 тони.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що від кількості карбаміду, яка прийнята по накладним, відняли видану сировину покупцям всього 239,6246 і різниця склала 0,5804 т, що є недостачею карбаміду.

Проте, як свідчать матеріали справи, по накладним завідуючою складом прийнято 240,600 т карбаміду насипом. Після фасування готова продукція склала 240,15 т карбаміду, насипом залишок 0,395 тон.

Отже, 240.15 т+0,395 т= 240,545 т. Різниця між зазначеною у накладних кількістю карбаміду та фактичною, складає 0,055 т (55 кг), а не 0,5804 т, як вказано у акті фасування.

У наданих відповідачем актах від 07 вересня 2016 року про втрату довіри до завідуючої складом Філії № 5 товариства, відсутні конкретні відомості та докази того, що вона як працівник, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, вчинила умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря. У актах відсутні відомості про те, внаслідок яких саме умисних або необережних дій позивача, виникла недостача карбаміду. Відсутні дані про те, у чому конкретно виявилось безвідповідальне, несумлінне ставлення позивача до трудових обовязків, не конкретизовано коли і які мали місце порушення позивачем порядку прийняття й відпуску товарних цінностей, недодержання правил їх збереження.

ОСОБА_5 підприємства «Пересвіт» від 02 вересня 2016 року генеральному директору ТОВ «Агрон», яке здійснює охорону складських приміщень Філії № 5 товариства про можливе халатне ставлення завідуючої складом до виконання покладених на неї обовязків щодо збереження довірених матеріальних цінностей, не є належним доказом, оскільки відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що звільнення позивача проведено з порушенням норм трудового законодавства,тому наказ№ 62/2-к від 07 вересня 2016 року є незаконним.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Висновок суду про те, що сума компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 12280 грн., є неправильним, оскільки не відповідає обставинам справи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-648цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції при визначенні середньоденного заробітку позивача, помилково провів нарахування із 43 робочих днів у місяцях які передували звільненню, оскільки липень та серпень 2016 року мали по 22 робочих дні.

За таких обставин середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить: 2164,12 +2164,12=4328,24 грн. : 44 р.дн.= 98 грн. 37 коп.

Вимушений прогул склав 122 робочі дні, тому з ТОВ «Агрон» на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12 001 грн.14 коп. ( з розрахунку 98 грн.37 коп. х 122 робочі дні). який обраховано без податків та обовязкових платежів.

Крім того, судом першої інстанції невірно визначено розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивачем заявлено вимогу немайнового характеру про поновлення на роботі та майнового про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується по кожній вимозі окремо, за ставками встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

ОСОБА_3 п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судоувий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору при подачі позову про поновлення на роботі.

Частиною 3 ст.88 ЦПК УКраїни передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до п.п.1 та п.п. 2 п.1ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час предявлення позову, за подання позовів немайнового характеру судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн. х 0,4 = 551 грн. 20 коп.), а за подання позовів майнового характеру в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн. х 0,4 = 551 грн. 20 коп.).

Таким чином, суд першої інстанції мав стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

За таких обставин, відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині судового збору підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.309 ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон» задовольнити частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині судового збору, що підлягає стягненню з ТОВ «Агрон» , змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон» на користь ОСОБА_2 12 001 грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обрахованого без податків та обовязкових платежів та в дохід держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

ОСОБА_6Суровицька

Судді А.М.Головань

ОСОБА_7