Справа № 366/2890/17
Провадження № 2-о/366/54/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Онищенко В.В., заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Іванківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення особи та факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту, а саме: особи заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його постійного проживання на території України з моменту проголошення незалежності та по теперішній час.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що він народився 21 липня 1983 року у селищі Вилок, Виноградівського району, Закарпатської області. Проживає на території України (колишньої Української РСР) з 1983 року. На момент проголошення незалежності України, 24 серпня 1991 року, він разом з батьками проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрації місця проживання ні він ні його батьки не мали. В 2002 році він зі своїми родичами приїхав на постійне проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою і проживає до цього часу, однак зареєструвати своє місце проживання не може, бо є повнолітнім громадянином, а паспорта не отримував, підтвердити свою особу не може. На даний час проживає на території України в с. Сидоровичі, Іванківського району, Київської області разом зі своєю сімєю, дружиною та сином. 04 серпня 2017 року заявник звернувся до Іванківського районного сектору Державної міграційної служби України із заявою про оформлення паспорта громадянина України та проведення процедури встановлення особи, проте йому було відмовлено в оформленні паспорта та проведенні процедури встановлення особи та повідомлено про необхідність підтвердити належність до громадянства України. У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням зазначених вище обставин, неможливо підтвердити належність заявника до громадянства України та встановити його особу, тому він змушений звертатись з даною заявою до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі.

Іванківський РС УДМС Управління Державної міграційної служби України в Київській області надіслали на адресу суду лист, в якому зазначили, що заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_1 не мають та просять суд розглянути справу без участі їх представника.

Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 340001 від 09.12.2016, ОСОБА_1 народився 21 липня 1983 року у селищі Вилок, Виноградівського району, Закарпатської області.

Відповідно до Довідки Сидоровицької сільської ради Іванківського району Київської області від 04.08.2017 року № 445, ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації з 2012 року по даний час.

Згідно Довідки УДМС України в Київській області від 09.08.2017 року № Б-60, ОСОБА_1 дійсно звертався із заявою щодо видачі паспорта, проте йому було відмовлено, так як, неможливо встановити особу за наданими ним документами, також відсутні документи що підтверджують громадянство України.

Відповідно до п. 8.1 р.8 Наказу № 320 МВС України від 13.04.2012р.: «особи які вперше отримують паспорт після досягнення 18 річного віку, проходять процедуру встановлення особи».

Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили суду, що дійсно ОСОБА_1 народився 21.07.1983 року, до 2012 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є дружиною заявника, познайомилася з ним в 2013 році та на даний час спільно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПКта залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення Незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, при ухваленні рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, суд повинен враховувати визначений законодавством порядок отримання громадянства України та процедури подання відповідних документів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

За таких обставин, враховуючи, що у ОСОБА_1 відсутні документи з фотокарткою щодо встановлення його особи та беручи до уваги вимоги Постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», а також покази свідків надані в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Іванківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення особи та факту проживання на території України підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 208, 209, 234, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Іванківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області, про встановлення особи та факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити особу заявника - ОСОБА_1лійович, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серії І-ОК № 340001 від 09.12.2016).

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8, постійно проживає на території України з моменту проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року по теперішній час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя А.А. Корчков