Справа № 689/953/17
УХВАЛА

10 травня 2017 року смт.Ярмолинці

Суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Баськов М.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання акту про відведення земельної ділянки дійсним та визнання права користування земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, в якому просить визнати акт про відведення земельної діялнки у межах смт. Ярмолинці Ярмолинецького району з планом земельної ділянки від 5 квітня 1976 року про відведення в натурі земельної ділянки забудовникові ОСОБА_1 по вул. Чапаєва, 110, площею 0,05 га із земель присадибного фонду дійсним та визнати за ним право на користування даною земельною ділянкою розміром 0,05 га.

На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він являється власником земельної ділянки та житлового будинку №110а по вул. Чапаєва в смт. Ярмолинці. У 1976 році йому відповідно до рішення колгоспних зборів від 28 січня 1976 року було виділено 0,05 га з земель присабидного фонду для забудови на земельній ділянці площею 0,33 га, що належала його матері ОСОБА_2 У 1997 році позивач звернувся до виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради з заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради №119 від 30.09.1997 позивачу були передані безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування жилого будинку площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,03 га. Однак виконком селищної ради відмовив йому у приватизації земельної ділянки площею 0,05 га, вважаючи акт про відведення земельної ділянки від 5 квітня 1976 року з планом земельної ділянки недійсними документами.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху як така, що подана без додержання вимог п. 5, 6 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, в порушення вимог п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не викладено обставин, якими він обгрунтовує свої вимоги, та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено вичерпний перелік способів захисту цивільних прав і інтересів. Такими можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов"язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і сліжбових осіб.

Чинним законодавством не передбачено такого способу захисту права як визнання акту дійсним.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

В той же час позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів на підтвердження того, чи було прийнято рішення органу місцевого самоврядування про відмову у передачі йому у власність спірної земельної ділянки або чи було його клопотання про передачу земельної ділянки у власність залишено без розгляду. Акт про відведення земельної ділянки з планом земельної ділянки в розумінні чинного законодавства не можуть вважатися рішенням органу місцевого самоврядування.

Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2017 згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" становить 1600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин подальший рух заяви неможливий.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області про визнання акту про відведення земельної ділянки дійсним та визнання права користування земельною ділянкою залишити без руху та надати позивачу строк п'ять днів з дня отримання ухвали суду, для усунення вищевказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя М. М. Баськов