Справа № 357/359/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 04 червня 2014 року о 21 год 30 хв на 350 км+500 м автодороги Кремінець-Біла Церква- Ржищів біля села Томилівка Білоцерківського району Київської області з вини відповідача ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений належний позивачу легковий автомобіль «BMW-740і», державний номерний знак НОМЕР_1, яким на той час володів і керував на підставі довіреності від 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 В результаті вказаного ДТП позивачеві було спричинено матеріальної та моральної шкоди, тому він просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду , завдану пошкодженням автомобіля, в розмірі 171 245,01грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12 000,00грн., а також 1 150 грн вартість послуг експерта-оцінювача та 1843,95 грн судових витрат / судовий збір/.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував , мотивуючи тим що позивачем не було надано безсумнівних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди на момент розгляду справи в суді, подані представником позивача в якості доказів звіти про оцінку автомобіля не можуть братися до уваги через порушення механізму оцінки при їх проведенні, встановленого Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також через невідповідність висновків експерта-оцінювача фактичним обставинам справи та поданому відповідачем висновку судової товарознавчої експертизи, проведеної в ході кримінального провадження, винуватість відповідача в настанні дорожньо-транспортної пригоди не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи. прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.1 п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1/шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою…

Відповідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушенні її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є :

1/ втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або с мусить зробити для відновлення свого порушеного права/ реальні збитки/ ;

2/ доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене/ упущена вигода/.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

А згідно п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, 04 червня 2014 року о 21год.30хв. на 350км+500м автодороги Кремінець-Біла Церква-Ржищів біля села Томилівка Білоцерківського району Київської області, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «MERSEDES BENZ ML350», державний номерний знак НОМЕР_2, порушив вимоги п. 2.9(а), п.2.1.(г), п.2.3.(б), п.10.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: перебуваючи в стані алкогольного спяніння та не маючи полісу (сертифікату) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, був неуважний до дорожньої обстановки, під час обгону автомобіля «BMW-740і», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого обидва автомобілі зїхали в кювет, де автомобіль позивача наїхав на дерево, що призвело до його пошкодження.

05.06.2014 року вказаний факт був зареєстрований в ЄРДР за №0002751. Однак, 26.09.2014 року старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області у вказаному вище кримінальному провадженні була винесена постанова про його закриття на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. З даної постанови вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_2, через порушення останнім вимог п. 2.9(а), п.2.1.(г), п.2.3.(б), п.10.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України.

16 січня 2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/334/15п відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно звіту №58 від 15.06.2015 року про оцінку автомобіля, який покладає позивач в обґрунтування своїх вимог, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW-740і», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 216 563,63грн., що є його ринковою вартістю (розділ 3.3 звіту). При цьому експертом-оцінювачем визначена вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, в розмірі 225642,67грн. (розділ 3.5 звіту). Тобто, експертом оцінювачем встановлена економічна недоцільність ремонту пошкодженого транспортного засобу через те, що вартість такого ремонту перевищує вартість транспортного засобу (а.с. 13-34).

Разом з тим, судом встановлено, що даний звіт складено експертом-оцінювачем, який не є судовим експертом; при проведені оцінювання порушений п. 5.2 ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 - без повідомлення відповідача про технічний огляд транспортного засобу. Сам звіт №58 від 15.06.2015 року суттєво різниться від висновку судового експерта №204 від 04.07.2014 року, який був проведений під час кримінального провадження, долученого до матеріалів справи представником відповідача (а.с. 71-74), через те, що згідно з останнім , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників становить 85 220,20грн. (розділ 3.5 висновку) і є меншою за ринкову вартість автомобіля в розмірі 127 299,76грн. (розділ 3.3 висновку). Тобто, судовим експертом була встановлена економічна доцільність ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що автомобіль «BMW-740і», державний номерний знак НОМЕР_1, на даний час позивачем відремонтовано, однак, не надав жодних доказів вартості проведеного ремонту та хто саме такий ремонт провів , місцезнаходження відремонтованого автомобіля не повідомив.

Саме вказані обставини з поєднанням встановленої судом відмінності зазначених вище звіту та висновку, виходячи з положень ч.1 ст. 59 ЦПК України, та того факту, що оцінка проведена не на момент розгляду справи в суді, не дають можливості вважати хоча б один із зазначених доказів (звіт або висновок) безсумнівним та допустимим доказом у справі.

Згідно звіту №157 від 14.12.2016 року про оцінку автомобіля, вартість утилізації автомобіля «BMW-740і», державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі звіту №58 від 15.06.2015 року, складає 45 318,62грн. Разом з тим, судом встановлено, що даний звіт складено експертом-оцінювачем, який не є судовим експертом; при проведені оцінювання порушені п. 5.2, 7.20 ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 без повідомлення відповідача про технічний огляд транспортного засобу, вартість технічно справних складників визначена не на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, чи дефектування. Саме тому такий доказ не можна вважати безсумнівним.

Судом розяснено сторонам можливість призначення у справі судової експертизи для визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди за їх клопотанням, однак таке клопотання сторонами заявлено не було. Суд вважає, що обовязок доказування вказаної обставини, виходячи з положень ч.1 ст. 60 ЦПК України, покладається на позивача та його представника. Однак, останні так і не довели перед судом, який розмір матеріальної шкоди заподіяний позивачу на момент розгляду справи в суді, допустимих доказів даної обставини не надали.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постановою Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач обґрунтовує, зокрема, тим, що він зазнав душевних страждань в зв'язку з пошкодженням автомобіля.

Однак, такі вимоги доказово не підтверджені, в позовній заяві не зазначено доказів того, з яких суджень виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди та доказів якими підтверджується зазначена моральна шкода.

Разом з тим, відповідно до ст. 1167 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди від 31.03.04 року № 4, в позові про відшкодування моральної шкоди повинно бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями спричинена така шкода, з яких суджень виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди і докази яким підтверджується.

При цьому, суду не надано доказів, що внаслідок пошкодження автомобіля було порушено право власності позивача, оскільки останній його не використовував, з пояснень представника позивача автомобілем, на той час володів і користувався ОСОБА_3, не надано доказів, хто поніс витрати на ремонт автомобіля позивач чи ОСОБА_3

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем в суді не було доведено розміру заподіяної в ДТП матеріальної шкоди та понесення ним моральної шкоди від пошкодження майна, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.22.23, 1166,1167,1188 ст. 10, 15, 60, 84, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 16, 22, 23, 1187 , 1188 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4