1Справа № 335/6039/17 2/335/1335/2017
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року місто Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Бойко О.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії відповідача,
встановив:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії відповідача.

Дослідивши позовну заяву, суддя вважає за необхідне залишити її без руху, оскільки позов подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, у звязку з наступним.

Згідно вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, позивачі при зверненні до суду з позовною заявою, не додали квитанції про сплату судового збору, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від оплати судового збору, оскільки вважають, що на спірні відносини поширюються приписи даного Закону.

Однак як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги не стосуються порушень прав відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів»,

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів роз'яснено, що оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначає меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Отже, твердження позивачів про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Законом України «Про судовий збір», який є спеціальним нормативно-правовим актом, а саме статтею 5 визначено пільги щодо сплати судового збору.

Зі змісту статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що до переліку позивачів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях споживачі послуг не віднесені.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільги щодо сплати судового збору споживачів послуг, тому посилання позивачів на Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами і доповненнями, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640,00 грн.).

Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Встановлено, що позов про визнання недійсним та скасування рішення комісії відповідача має немайновий характер. За його подання справляється судовий збір в розмірі 640,00 грн. Позов пред»явлений двома позивачами.

Враховуючи вищенаведені норми закону, кожному позивачу потрібно було надати суду оригінал документа про оплату судового збору у розмірі за вимогу немайнового характеру, відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, або документ, який підтверджує наявність у позивача пільг при його оплаті.

Як передбачено ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи те, що не сплата позивачами судового збору позбавляє суддю можливості відкрити провадження у справі, позов підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення його недоліків.

Керуючись ст. ст. 119-120 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії відповідача залишити без руху.

Надати позивачам термін пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3