Справа №: 398/1320/17
провадження №: 2/398/1714/17
УХВАЛА

Іменем України

"11" жовтня 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

судді Нероди Л.М.,

за участі секретаря Шостак А.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, шляхом накладення арешту на транспортні засоби Камаз 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та бортовий причеп СЗАП 83551 державний номерний знак НОМЕР_2, що належать фізичній особі- підприємця ОСОБА_2, як вбачається зі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №213888 та серії ЕІС №247762.

Заяву мотивує тим, що позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Вказує, що у нього наявні сумніви з приводу того, що відповідач до вирішення справи по суті за даним позовом може вжити заходів по відчуженню зазначеного майна, та що у свою чергу унеможливить виконання рішення суду, тому просить накласти арешт на транспортні засоби Камаз 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та бортовий причеп СЗАП 83551 державний номерний знак НОМЕР_2.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Позивач у своїй заяві просить про накладення арешту на майно відповідача, а саме транспортні засоби Камаз 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та бортовий причеп СЗАП 83551 державний номерний знак НОМЕР_2, які відповідач використовує у своїй господарській діяльності.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на дані транспортні засоби фактично призведе до перешкоджання господарській діяльності останнього, як фізичної особи-підприємця.

Крім того, даний вид забезпечення позову не є співмірним з позовними вимогами.

Оскільки дана заява належно не обгрунтована, а також враховуючи той факт, що дане забезпечення позову може припинити господарську діяльність відповідача, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА