АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Унікальний № 754/1636/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Лісовська О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9981/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищеназваним позовом, який під час розгляду справи уточнював,та в остаточних позовних вимогах просив суд:

визнати незаконним та скасувати наказ про дисциплінарне стягнення від 03 листопада 2014року№67-од;

визнати незаконним та скасувати наказ про дисциплінарне стягнення від 22 грудня 2014 року №81-од.;

визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення начальника відділу кадрів ОСОБА_1 від 23 лютого 2015року №23-о.;

поновити ОСОБА_1 на займаній посаді начальника відділу кадрів Державної Установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України"з 23 лютого 2015року;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної Установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 лютого 2015 року по день поновлення на роботі, що станом на 07.07.2015року становить 10087, 26 грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної Установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" суму 50% надбавки до заробітної плати за складність та напруженість у роботі з 22 грудня 2014 року до моменту вирішення трудового спору, що станом на 07.07.2015 року становить 7388, 01грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної Установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної Установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" витрати на правову допомогу у розмірі 2400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач незаконно притягнув його до дисциплінарної відповідальності за порушення, які не пов'язані з трудовою дисципліною, не входять до його посадових обов'язків. При цьому порушив строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, та як наслідок неправомірно звільнив його з роботи на підставі ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

В скарзі позивач посилається на порушення судом ст. 148 КЗпП України, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення в строк, що перевищує 6 місяців з дня вчинення ним проступку, а також оголошення йому доган в строк , що перевищував один місяць з дня виявлення відповідачем порушень. Скарга також містить посилання на порушення ст.62 Конституції України та ч.2 ст. 221 та 224 КЗпП України. Суд не звернув увагу, що комісія по трудових спорах не уповноважена розглядати конфлікт між двома фізичними особами з приводу нанесення тілесних ушкоджень. Суд порушив ст. 147 КЗпП України, оголосивши другу догану та звільнивши його за невиконання трудових обов'язків, які за посадовою інструкцією, він не повинен виконувати.

Також суд порушив п.3 ч.1 ст. 40 КЗПП України, та не врахував, що відповідач незаконно оголосив йому догани, а відповідно не мав права звільняти його за систему порушень. Також суд не вірно застосував ч.3 ст. 149 КЗпП України, відповідач не врахував попередню роботу позивача при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Розглянувши справу в межах доводів поданої скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. З ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно п.3ч.1 ст. 40 КЗпП в Україні трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

ОСОБА_1 з 04.01.2011 року обіймав посаду начальника відділу кадрів Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НаціональноїАкадемії Медичних Наук України", що підтверджується копіями трудової книжки (а.с. 13-20 т.1).

ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією Начальника відділу кадрів Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НаціональноїАкадемії Медичних Наук України", затвердженою директором 20.05.2012 року (а.с. 21-23 т.1).

Відповідно до Витягу із Наказу директора Державної установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" від 03.06.2013 року № 45-о ОСОБА_1 - начальнику відділу кадрів - з 03 червня 2013 року за складність та напруженість у роботі було встановлено 50% надбавка до заробітної плати (а.с. 97 т.1).

Наказом директора Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НаціональноїАкадемії Медичних Наук України" від 03.11.2014 року № 67-од до начальника відділу кадрів ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення внутрішнього трудового розпорядку, а саме: нанесення тілесних ушкоджень в робочий час старшому інспектору кадрів ОСОБА_4, що є грубим порушенням трудової дисципліни (а.с. 29 т.1).

Підставою для винесення Наказу став протокол комісії по трудових спорах від 23.10.2014 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 03.11.2014 року.

Наказом директора Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НаціональноїАкадемії Медичних Наук України" від 22.12.2014 року №81-од до начальника відділу кадрів ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання функціональних обов'язків, відсутність контролю за трудовою дисципліною в Установі (а.с. 34 т.1); знято зі ОСОБА_1 50% надбавки до заробітної плати за складність та напруженість в роботі з 22 грудня 2014 року.

Протягом строку дії дисциплінарного стягнення наказано заохочення до ОСОБА_1 не застосовувати (а.с. 34 т.1).

Підставою для винесення Наказу стали Акт від 15.12.2014 року про відмову надати пояснення ОСОБА_1; наказ № 45-0 від 03.06.2013 року; Витяг з протоколу Вченої ради №21 від 25.11.2014 року.

Наказом директора Державної установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" від 23.02.2015 року №23-0 начальника відділу кадрів ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п. З ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 48-50 т.1).

Підставою для винесення Наказу стали Накази від 03.11.2014 № 67-од, від 22.12.2014 № 81-од; Виписка з протоколу засідання профспілкового комітету № 3 від 19.02.2015 року.

З виписки з протоколу засідання профспілкового комітету № 3 вбачається, що згода на звільнення позивача була надана, через встановлення систематичного порушення останнім своїх посадових обов'язків в тому числі і порушень, виявлених комісією , створеною згідно з наказом директора інституту від 05.02.2015 року для перевірки роботи відділу кадрів, якою були встановлені такі порушення:несвоєчасна атестація співробітників бухгалтерії, незнання нормативних документів щодо обрахування медичного стажу роботи, який надає право отримувати надбавку до заробітної плати, неналежний контроль за зовнішніми сумісниками, недостатній контроль за вихідними даними тарифікаційних списків, неналежне ведення записів у трудових книжках, невірний підрахунок трудового стажу співробітників. Факт вчинення таких порушень також зафіксовано в акті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача від 31 грудня 2014 року, яка проводилась державною фінансовою інспекцією в місті Києві, в якому встановлено: неправомірне надання додаткових відпусток за ненормований робочий день, що призвело до зайвих виплат на 14,43тис.грн., прийняття на роботу працівників без належної освіти та за відсутності рішень атестаційної комісії про присвоєння чи підвищення кваліфікації ; впродовж 2013-2014 р, років безпідставно нараховувалась надбавка за вислугу років; неналежне ведення табельного обліку робочого часу працівника за сумісництвом ОСОБА_5

На підставі, зазначених в рішенні суду доказів, судом першої інстанції було встановлено, що дисциплінарні стягнення у виді доган, а також звільнення позивача з роботи було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обставини, що мають значення для вирішення спору, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачених ст. 148 КЗпП України, колегія суддів не приймає з огляду на те, що такі порушення судом встановлені не були.

При цьому колегія суддів виходить з того, що порушення трудової дисципліни позивачем по факту конфлікту з працівником ОСОБА_4 остаточно було встановлено комісією по трудових спорах 23.10.2014 року, а дисциплінарне стягнення застосовано 03.11.2014 року.

Порушення, щодо неналежного контролю за трудовою дисципліною є триваючим порушенням, а тому відповідно застосування догани за таке порушення 22 грудня 2014 року, після перевірки зафіксованої в протоколі № 21 та рішення Вченої ради ДУ від 25.11.2014 року, якими був встановлений факт порушення трудової дисципліни начальником відділу кадрів, також відбулось з дотриманням строків, визначених законом.

Звільнення позивача з роботи 23 лютого 2015 року за порушення трудової дисципліни, виявлені за результатами перевірки, здійсненої комісією, створеною 05лютого 2015 року, та які за своєю правовою природою є триваючими порушеннями, та з урахуванням попередніх дисциплінарних стягнень, застосованих до позивача в листопаді та грудні 2014 року відбулося без порушення шестимісячного строку, визначеного в ст. 148 КЗпП України.

Доводи скарги про те, що комісія з трудових спорів не уповноважена розглядати конфлікт з приводу з'ясування особистих стосунків між працівниками є безпідставні, тому, що конфлікт мав місце під час робочого часу між двома працівниками відділу кадрів з приводу використання робочого місця, в присутності керівника цього відділу , що свідчить про неналежний мікроклімат та рівень трудової дисципліни працівників, у відділі, який очолював позивач та його особистої трудової дисципліни, що було встановлено комісією під час розгляду вказаного питання. (відштовхування підлеглого від робочого місця) Вказане підтверджується протоколом засідання комісії з трудових спорів від 23 жовтня 2014 року (а.с. 104 т.1)

Обставини спору, які розглядались комісією не відносяться до спорів, передбачених ст. 222 та 232 КЗпП України, а тому могли бути розглянуті комісією з трудових спорів відповідача.

Посилання позивача в скарзі на те, що ті порушення, за невиконання яких, він притягнутий до дисциплінарної відповідальності не входять до його посадових обов'язків є безпідставні.

Відповідно до посадової інструкції позивача (а.с.21 т1), останній зобов'язаний очолювати роботу із забезпечення інституту кадрами необхідних спеціальностей і кваліфікацій;організовувати перевірку стану роботи з кадрами у підрозділах інституту, а також здійснювати контроль за станом трудової дисципліни; організовувати табельний облік, контроль, складання графіків відпусток.

Начальник відділу кадрів несе відповідальність за якість і своєчасність виконання покладених цією інструкцією обов'язків; за достовірність поданих довідок і звітів до органів вищого рівня, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Таким чином, порушення за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності напряму пов'язані з неналежним виконанням останнім своїх посадових обов'язків.

Доводи скарги з приводу не врахування судом тяжкості вчинених порушень, наслідків та попередньої роботи позивача, колегія також не приймає, з огляду на те, що в сукупності вчинені порушення свідчили про неналежний рівень кадрової роботи, а також трудової дисципліни самого позивача, наявність конфлікту з працівниками відділу, який він очолював, що на думку колегії є достатньою підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Посилання представника позивача на те, що інші працівники не були притягнуті до відповідальності за порушення трудової дисципліни правового значення для вирішення даного трудового спору не мають.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам, та ухвалив рішення без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді :