Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та повернення коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «Еталон» на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та повернення коштів, зазначаючи, що 21 лютого 2016 року уклав з відповідачем договір фінансового лізингу № 004109, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування трактор Донфенг 244, а він зобов'язався сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. Крім того, відповідач зобов'язався протягом трьох днів після сплати ним у день укладення договору 12 тис. грн замовити трактор та передати оформлені додатки до договору.

Посилаючись на те, що договір не відповідає принципу справедливості та добросовісності, укладений з порушенням положень ст. ст. 15, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» за відсутності у відповідача ліцензії на здійснення фінансових послуг, на порушення ст. 799 ЦК України нотаріально не посвідчений, у договорі не передбачено предмет, його ціна та розмір лізингових платежів, позивач просив визнати договір недійсним та стягнути з відповідача 12 тис. грн сплачених коштів.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 21 лютого 2016 року№ 004109, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_4

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_4 12тис. грн сплачених за договором коштіву порядку застосування наслідків недійсності правочинів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Лізингова Компанія «Еталон» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 21 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» був укладений договір фінансового лізингу № 004109, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» зобов'язалося придбати та передати позивачу у користування предмет лізингу - трактор Донфенг 244, який позивач зобов'язався прийняти та сплачувати лізингові та інші платежі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізигну (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15).

З огляду на положення зазначених вимог чинного законодавства України, суд вважав, що послуги з фінансового лізингу ТОВ «Лізінгова компанія «Еталон» мало право здійснювати лише за умови отримання відповідних ліцензій.

Станом на дату укладання договору фінансового лізингу відповідач не мав ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, тому суд дійшов висновку, що відповідач не мав права на здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг. Крім того, сторонам не дотримано вимог ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору лізингу.

За таких обставин договір фінансового лізингу від 21 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, визнав недійсними з моменту вчинення та стягнув з відповідача на користь позивача сплачені кошти в розмірі 12 тис. грн.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «Еталон» відхилити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко