Справа №464/2574/17
пр.№ 4-с/464/30/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник Московського відділення державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и в :

скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить зобовязати начальника Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції надіслати йому постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 12 грудня 2016 року Сихівським районним судом м.Львова у справі № 464/7900/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Премєр плюс» про стягнення боргу в сумі 29 530,14 грн. В обгрунтування скарги покликається на те, що в провадженні Московського ВДВС Харківського МУЮ є виконавче провадження за виконавчим листом виданим 12.12.2016р. Сихівським районним судом м.Львова у справі № 464/7900/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Премєр плюс» про стягнення боргу в сумі 29 530,14 грн. Проте, ним, як стягувачем, досі не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження по справі, рішення суду не виконується, жодні кошти не стягнені. 10.01.2017р. він надіслав скаргу на імя начальника Московського ВДВС Харківського МУЮ, але жодної відповіді по даний час не отримав.

Скаржник та його представник в судове засідання не прибули, однак подали суду заяву про можливість розгляду справи у їхній відсутності, вимоги скарги підтримують у повному обсязі.

Представник Московського ВДВС Харківського МУЮ в судове засідання не зявився, подав письмове заперечення на скаргу, згідно якої просить в задоволенні такої відмовити, оскільки наведені у ній доводи є безпідставними, з огляду на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження №53224923 було винесено 04.01.2017р. та направлено на адреси боржника та стягувача, які вказані у виконавчому документі, рекомендованим листом, який згодом повернувся до виконавчою служби за закінченням терміну зберігання. Крім того, 30.01.2017р., державним виконавцем відділу було надано відповідь на скаргу стягувача від 10.01.2017р., яка була направлена на адресу стягувача, що вказана у скарзі, простою кореспонденцією, відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Додатково звертає увагу, що не внесення боржника до Єдиного реєстру боржників, не входить до компетенції виконавчої служби, доступ до цього реєстру у виконавців відсутній. Субєктом, який відповідає за стан реєстру та вносить будь-які відомості до нього виступає Державне підприємство «Національні інформаційні системи». Стверджує, що Московським відділом ДВС вчиняються всі дії відповідно до чинного законодавства про виконавче провадження, спрямовані на виконання рішення суду, а тому просить в задоволені скарги відмовити, а розгляд такої здійснювати на підставі наявних доказів у відсутності представника установи.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Нормами Конституції України (ст.ст.124, 129), Цивільного процесуального кодексу України (ст.14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Норма ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» закріпляє, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно розяснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що на виконанні Московського відділу ДВС Харківського МУЮ перебуває виконавче провадження № 53224923 з примусового виконання виконавчого листа № 464/7900/15-ц виданого 12.12.2016р. Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 «Премєр плюс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 29 530,14 грн., що підтверджується постановою старшого державного виконавця Московського відділу ДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2017р. Також, постановою державного виконавця від 04.01.2017р., на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», було накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_2 «Премєр плюс» та оголошено заборону на його відчуження.

Скаржник ОСОБА_1 у своїй скарзі вказує на те, що державним виконавцем Московського відділу ДВС Харківського МУЮ йому не було надіслано згаданої постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2017р., однак таке твердження скаржника не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки згідно представлених відділенням виконавчої служби матеріалів чітко вбачається, що на адресу боржника та стягувача, які вказані у виконавчому документі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено копію даної постанови про відкриття провадження, що зокрема підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень заказної кореспонденції за 04.01.2017. Як вбачається з фотокопії конверту за рекомендованим № 123, який направлявся на адресу стягувача ОСОБА_1, за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 47/9, останній у лютому 2017 року повернувся до відділу з відміткою відділу поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що вказує на те, що скаржник не зявився у відділ для одержання поштового відправлення.

Відповідно до положень ч.2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження».

Так, у матеріалах виконавчого провадження наявна заява стягувача ОСОБА_1 від 31.03.2017 в якій останній просить державного виконавця Московського ВДВС направляти пошту на нову адресу, проте дана заява стягувача надійшла до відділу ДВС лише 31.03.2017р., в той час як саме виконавче провадження було відрито - 04.01.2017р.

В подальшому, стягувач 10.01.2017 року направив на адресу Московського ВДВС скаргу на дії державного виконавця, однак, як стверджує скаржник, відповіді на дану скаргу по даний час не отримав. Водночас, листом Московського ВДВС №14.6-35/дв-11 від 30.01.2017р. стягувачу ОСОБА_1 було надано змістовну відповідь щодо заявлених у скарзі претензій на дії та/або бездіяльність державного виконавця. Вказана відповідь на скаргу із додатком та копією постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені простою кореспонденцією, на адресу скаржника, що була вказана у самій скарзі, відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо питання про внесення боржників до Єдиного реєстру боржників, суд вважає за необхідне зазначити, що державний виконавець ВДВС не відповідає за внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, оскільки не володіє доступом до даного реєстру. Субєктом, який відповідає за стан реєстру, внесення будь-яких відомостей та змін до нього, виступає Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що доводи скаржника про порушення державним виконавцем та/або начальником Московського відділу ДВС вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження, а згідно наявних у справі доказів - Московським ВДВС вчиняються усі необхідні дії, спрямовані на належне виконання рішення по справі, суд приходить до висновку, що виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.1, 18, 25, 28, 48 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст.197, 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник Московського відділення державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Головуючий: