Справа № 415/6837/16-ц
Провадження № 2/415/291/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської громади в особі Лисичанської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до Лисичанської міської громади в особі Лисичанської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20 січня 2016 року померла її мати ОСОБА_3 Демидіна, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р. у розмірі 15229,99 грн.

20.10.2016 р. позивач звернулась до державного нотаріусу Рубіжанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 24.10.2016 р. державний нотаріус Рубіжанської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців які фактично прийняли спадщину, отримати які неможливо, так як органи, які мають право їх видавати, знаходяться у м. Алчевську, тобто на території, яка тимчасово непідконтрольна владі України, а також не підтверджені родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ОСОБА_1 народилася 26.02.1948 року, батьком є ОСОБА_4, а матірю ОСОБА_5. 25.03.1948 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали шлюб. 26.09.1987 р. ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_7 і змінила прізвище на Краскощокова. Встановлення факту родинний відносин їй необхідно для отримання свідоцтва.

На підставі викладеного просила суд, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлою 20.01.2016 р., як між донькою і матірю, та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р. у розмірі 15229,99 грн. в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, померлої 20 січня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії ЯШ №411435 від 07.09.1950 року, виданим Ворошиловградським міськ. ЗАГС Ворошиловградської області ОСОБА_9 народилась 26.02.1948 року, про що зроблено актовий запис №151. Батьком записаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5.

Згідно з довідки №422 від 05.07.2016 р., наданої Відділом запису актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції про те, що 25.03.1948 року зареєстрували шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що складено актовий запис №159. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_4.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД №475982, виданого відділом ЗАГС м. Коммунарськ Ворошиловградської області від 26.09.1987 р., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 26.09.1987 року про що складено актовий запис №1064. Прізвище дружини після реєстрації ОСОБА_7.

Згідно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 03.06.2016р., проведеного реєстрацію шлюбу 14.06.1969 р. про що складено актовий запис №580 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_10.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №489873 від 02.06.2016р. виданого Стахановським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стан Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 померла 20 січня 2016 року, у віці 86 років, про що зроблено відповідний актовий запис №3 в м. Алчевськ Луганської області, Україна.

Таким чином при дослідженні вищенаведених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, тому оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлою 20.01.2016 р. як між донькою і матірю.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України,Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно приписів ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 як донька спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною пятою ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідки №6037 від 08.11.2016 року, наданої Управлінням пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, за пенсіонеркою ОСОБА_3, яка померла 20.01.2016 р. залишилась недоотримана пенсія в сумі 15229,99 грн. за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р. Крім ОСОБА_1 з проханням виплати недоотриманої пенсії до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську не звертались.

Згідно з Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з відповіді на запит №72/01-09 від 10.02.2017 р., наданої Лисичанською державною нотаріальною конторою Луганської області повідомляє, що після померлої 20.01.2016 р. ОСОБА_3, згідно витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа заведена у Рубіжанській ДНК.

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46720390 від 10.02.2017 р., після смерті ОСОБА_3, померлої 20.01.2016 р. заведена спадкова справа №59182012, у нотаріуса №194/2016.

Згідно з відповіді на запит №354/01-16 від 15.08.2017 р., наданої Рубіжанською державною нотаріальною конторою Луганської області, повідомлено, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 20.01.2016 року до Рубіжанської ДНК Луганської області із заявою про прийняття спадщини звернулась її донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Було заведено спадкову справу №194/2016 року. Свідоцтво про право на спадщину не видавались.

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48763320 від 15.08.2017 р., після смерті ОСОБА_3, померлої 20.01.2016 р. заведена спадкова справа №59182012, у нотаріуса №194/2016.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Процедура реєстрації у Спадковому реєстрі заведених на підставі статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і статті 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» спадкових справ (далі - заведені спадкові справи) визначена в Порядку реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі затвердженого Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210.

Згідно з п.2, 3, 5, 6 вказаного порядку Реєстраторами Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які мають доступ до Спадкового реєстру відповідно до Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. № 491. Порядок внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи визначається Мінюстом. Внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи здійснюється реєстраторами на підставі заяв, що свідчать про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Реєстратор здійснює реєстрацію заведених спадкових справ у Спадковому реєстрі у день заведення спадкової справи.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема,законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Разом з тим, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

До цього ж, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13- висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії №678/02-31від 24.10.2016р., наданою державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3. Відсутні документи, за якими встановлюється коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину та документи, які підтверджують родинні відносини, нотаріус не може видати спадкоємиці свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно.

Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, суд при прийнятті рішення враховує вимоги ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на справедливий суд», згідно яких кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті матері ОСОБА_3 у зв'язку з чим її право має бути захищене судом, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р. в сумі 15229,99 грн.. в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, померлої 20 січня 2016 року і позивач позбавлена можливості оформити спадщину, відповідає належному способу захисту порушеного права позивача.

Тому, реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, у відповідності до ст.16 та ст. 392 ЦК України.

Інших спадкоємців в ході розгляду справи не встановлено.

При відсутності інших спадкоємців за законом чи заповітом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи що спадкова справи відкрита у м. Лисичанськ, інших спадкоємців не встановлено, належним відповідачем є Лисичанської міської ради Луганської області.

В ході розгляду справи відповідач позов визнав, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд зазначає, що визнання позову в даній справі не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Отже, перевіривши відповідно до статті 69 Закону України «Про нотаріат» факт смерті спадкодавця ОСОБА_3, час і місце відкриття спадщини після її смерті, встановивши склад спадкового майна, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської громади в особі Лисичанської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не зазначив про стягнення з відповідача на його користь судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської громади в особі Лисичанської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину, задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, померлою 20.01.2016 р., як між донькою і матірю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р. у розмірі 15229,99 грн. в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, померлої 20 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА