Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1159/16-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області Шлапак О.І.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою та просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 42195323 від 13.10.2015 року, затверджену в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області Шлапак О.І. В обґрунтування вимог зазначила, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.07.2002 року стягнуто на її користь із ОСОБА_3 борг у сумі 3320 доларів США або по курсу іноземної валюти на момент здійснення платежу та видано виконавчий лист №2-327 від 15.07.2002 року про стягнення заборгованості. В подальшому, за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження, яке перебувало на виконанні із 2005 року. 15.10.2015 року Головним державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в Житомирській області Кулик О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним його виконанням. Проте скаржник вважає таке рішення передчасним, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх дій щодо примусового виконання судового рішення, вона не отримала в повному розмірі усі кошти, стягнуті на її користь рішенням суду, а тому останнє фактично не виконане.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила ухвалу скасувати, постановивши нову - про задоволення її скарги. Вважає, що дане судове рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та без належного дослідження матеріалів справи. Зокрема зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2015 року винесена передчасно, так як вона фактично отримала 16753, 76 грн., а не 17691, 62 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42195323 за виконавчим листом №2-327/02, що виданий 22.01.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 3320 доларів США, при відсутності доларів стягнути 17691, 62 грн. та надано термін для добровільного виконання.

14.08.2015 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні вказаного вище виконавчого листа від ОСОБА_3 надійшли кошти у сумі 18700, 57 грн. В той же день, державним виконавцем направлено лист стягувачеві із вимогою надання банківських реквізитів рахунку, на який будуть перераховані кошти за виконавчим листом.

16.08.2015 року платіжним дорученням № 3006 перераховано 1730,55 грн. виконавчого збору та 38,95 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

17.09.2015 року державним виконавцем винесено розпорядження про перерахування ОСОБА_1 коштів поштовим переказом за адресою АДРЕСА_1.

21.09.2015 року платіжним дорученням №3346 поштовим переказом на адресу стягувача перераховано кошти у сумі 16931, 07 грн. (а.с. 258).

13.10.2015 року платіжним дорученням №3709 поштовим переказом на адресу стягувача перераховано ще 50, 84 грн. в рахунок погашення боргу за рішенням суду (а.с. 306). Таким чином, станом на 13.10.2015 року на адресу ОСОБА_1 перераховано 16981,91 грн.

13.10.2015 року Головним державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в Житомирській області Кулик О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №42195323 у зв'язку із повною сплатою боргу на підставі платіжних доручень № 3346 від 21.09.2015 року та № 3709 від 13.10.2015 року, виходячи із положень п. 8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу», а саме частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, чинного на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що сума боргу за виконавчим листом №2-327/02, що виданий 22.01.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області стягненню на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3 підлягає 3320 доларів США, а при відсутності доларів - 17691, 62 грн.

Під час виконання вказаного виконавчого листа ОСОБА_1 фактично перераховано 16981, 91 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3346 від 21.09.2015 року та № 3709 від 13.10.2015 року (а.с. 258, 306)

Таким чином, виходячи із аналізу зазначених вище норм Закону України «Про виконавче провадження» для повного фактичного виконання виконавчого провадження №42195323 за виконавчим листом №2-327/02, що виданий 22.01.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, державному виконавцю необхідно достягнути на користь ОСОБА_1 залишок боргу у сумі 709,71 грн.

Проте, посилаючись на платіжні доручення на загальну суму 16981, 91 грн., державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повною сплатою боргу, залишивши поза увагою, що загальна сума заборгованості за виконавчим листом становить 17691, 62 грн. Таким чином, державний виконавець порушив приписи п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як у нього не було підстав для закінчення виконавчого провадження за наявності залишку боргу у сумі 709, 71 грн. Виходячи із наведеного, державним виконавцем порушено майнове право ОСОБА_1, гарантоване рішенням суду Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Посилання державного виконавця на те, що у заяві, адресованій відділу ДВС, про стягнення боргу за виконавчим листом №2-327 від 15.07.2002 року (а.с.68,199) ОСОБА_1, вказала суму до стягнення 16 973,91 грн., яка й була стягнута державним виконавцем, є безпідставним, оскільки заява не містить посилання на те, що частина боргу була добровільно сплачена божником, а стягувач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наполягає на тому, що на її користь не було стягнуто усю суму заборгованості та неправомірно закрито виконавче провадження.

Оскільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, у своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що за рішенням суду до стягнення підлягає борг у сумі 3320 доларів США або по курсу іноземної валюти на момент здійснення платежу (а.с. 3-6). Вказані твердження не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, так як у виконавчому листі, який виданий за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.07.2002 року, вказано його резолютивну частину, та зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 3320 доларів США, при відсутності доларів стягнути 17691, 62 грн. Таким чином судом визначено конкретну суму боргу як в іноземній валюті, так і його гривневий еквівалент, що підлягає до стягнення за виконавчим листом.

Виходячи із вище викладеного, ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням вимог чинного матеріального та процесуального законодавства та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області Шлапак О.І.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 42195323 від 13.10.2015 року за виконавчим листом №2-327/02, що виданий 22.01.2014 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області та затверджену в.о. начальника Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області Шлапак О.І.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: