Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року публічне акціонернетовариство комерційнийбанк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за кредитним договором від 18 травня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредитні кошти у розмірі 11 052 долари 98 центів США зі сплатою 12 % річних на строк до 16 травня 2012 року.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 22 січня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 6 178 доларів 48 центів США, із яких: 2 068 доларів 87 центів США - тіло кредиту, 4 долари 91 цент США - проценти, 114 доларів 93 центи США - комісія за користування кредитом, 3 989 доларів 77 центів США - пеня. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути вказану суму боргу із відповідача.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області

від 11 квітня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 183 долари 80 центів США, із яких: 2 068 доларів 87 центів США - тіло кредиту, 114 доларів 93 центи США - комісія за користування кредитом, 33 686 грн 85 коп. В іншій частині позову банку відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що за кредитним договором від 18 травня 2007 року ОСОБА_6 отримав кредитні кошти у розмірі 11 052 долари 98 центів США зі сплатою 12 % річних на строк до 16 травня 2012 року.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 21жовтня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 3 635 доларів 17 центів США, що за курсом Національного Банку України станом на 05 липня 2013 року становило29 045грн 01 коп., вилучено у ОСОБА_6 та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави - автомобіль марки «FAW»,моделі СА1041К26L2R5, рік випуску 2005, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 Звернуто стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України.

17 січня 2014 року автомобіль «FAW», ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вилучено державним виконавцем у ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що оформлено відповідним актом.

26 грудня 2014 року проведено оцінку транспортного засобу і його ринкова вартість визначена у 35тис. грн.

Частково задовольняючи позов банку та стягуючи кредитну заборгованість із ОСОБА_6, апеляційний суд виходив із того, що валютою кредитного зобов'язання є долар США, а тому зарахування на погашення боргу отриманої від реалізації предмета забезпечувального обтяження суми (після відрахування необхідних платежів становить 28 150 грн 56 коп.) має відбуватися в іноземній валюті за офіційним курсом на день платежу. З вартості предмета застави борг погашено лише частково у розмірі 1 338 доларів 75 центів США, які банком зараховано на погашення процентів згідно встановленої договором черговості задоволення вимог кредитора. Період із 18 січня 2014 року по 12 червня 2015 року є часом прострочення кредитора щодо отримання ним задоволення забезпеченої заставою вимоги за рахунок предмета обтяження, а тому згідно ч. 4 ст. 613 ЦК України за цей період боржник не сплачує проценти за кредитом. Між тим, тіло кредиту та пеня за прострочення його повернення підлягають сплаті боржником.

Із такими висновками погодитися не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2013 року суму заборгованості у розмірі 3 635доларів 17 центів СШАвизначено у еквіваленті до гривні за курсом Національного Банку України станом на 05 липня 2013 року у розмірі 29 045 грн 01 коп., а тому з огляду на зміст ст. 533 ЦК України та принцип обов'язковості до виконання судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 14 ЦПК України), погашення та зарахування цієї суми за рахунок заставленого майна мало відбуватися також у грошовій одиниці України - гривні.

Різниця між курсом долара США відносно гривні на дату ухвалення рішення суду від 10 жовтня 2013 року та дату фактичного задоволення вимог банку з вартості предмета застави не може бути підставою нарахування боржнику платежів за кредитним договором у вигляді процентів, комісії та неустойки, оскільки у позові про звернення стягнення на предмет застави банк вказав валютою платежу еквівалент суми боргу у гривні та рішенням суду про задоволення цього позову валютою платежу зазначено гривню.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу», у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

У змісті свого рішення апеляційний суд не вказав, якими належними та допустимими доказами достатньо та достовірно підтверджуються обставини про результати продажу заставленого майна, щодо розподілу доходу від реалізації предмета застави. Таким чином, не встановлено, яка сума у гривні після відрахування усі необхідних платежів була спрямована на погашення заборгованості згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2013 року; не досліджено, чи не відбулося припинення кредитного зобов'язання ОСОБА_6 його належним виконанням внаслідок реалізації предмета застави, якщо ні, то у якій частині зобов'язання щодо погашення боргу залишилося ОСОБА_6 невиконаним.

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик