У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального закладу "Острожецька туберкульозна лікарня" на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу "Острожецька туберкульозна лікарня", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача профспілкового комітету комунального закладу "Острожецька туберкульозна лікарня" про поновлення на роботі і стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету на стороні відповідача профспілкового комітету КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаду сестри-господині в КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» з 03 вересня 2016 року.

Стягнуто з КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2016 року по 24 липня 2017 року включно 20725,38 грн. з утриманням з цієї суми податків і інших обовязкових платежів.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1385/2017 Головуючий у 1 інстанції : Бандура А.П.

Доповідач : Григоренко М.П.

Рішення Млинівського районного суду від 24 липня 2017 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді сестри-господині КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» і стягнення заробітної плати, але не більш, ніж за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» в дохід держави судовий збір у сумі 640 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи його незаконним, КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» подала на ньоьо апеляційну скаргу, в якій зазначає, що позивавача було звільнено з роботи на законних підставах і з дотриманням встановленого порядку.

«Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися» (Розяснення Міністерства юстиції України від 25.01.2011).

Відповідно до абз. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 зазначено, що судам при розгляді справ слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

1 липня 2016 року відбулися загальні збори трудового колективу КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» - протокол №16 від 01.07.2016 року. Загальними зборами обговорювалося питання вивільнення штатних одиниць, зменшення кількості працівників у звязку із оптимізацією та було вирішено, зокрема, надати письмове попередження про скорочення ОСОБА_1 - сестрі - господині з вересня 2016 року.

Наказом відповідача від 04.07.2016 року №29 «Про заходи щодо оптимізації ліжкового фонду КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» на підставі наказу Управління охорони здоров»я Рівненської обласної державної адміністрації №144 від 13 квітня 2016 року «Про оптимізацію ліжкового фонду закладів охорони здоровя області, які фінансуються з обласного бюджету» та змінами в організації виробництва і праці було проведено оптимізацію ліжкового фонду КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» з 50 ліжок до 40 (п. 1).

Відповідно до п.1.1. наказу від 04.07.2016 року №29 було внесено зміни до штатного розпису, згідно вимог наказу МОЗ України «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя» від 23.02.2000 року №33.

Згідно п.1.2. наказу від 04.07.2016 року №29 було вирішено у звязку із внесенням змін до штатного розпису закладу вивільнити 6,75 штатних одиниць.

Згідно п. З цього наказу, у звязку з оптимізацією ліжкового фонду, скороченням чисельності та штату працівників вирішено попередити окремих працівників згідно додатку №2 про наступне вивільнення з 05 вересня 2016 року.

Відповідно до пп. 3.1. наказу одночасно з попередженням про вивільнення вирішено пропонувати працівникові іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю (у разі наявності таких вакансій).

Ознайомити працівників, зазначених в додатках №№1,2 про наступні зміни істотних умов праці, скорочення, (п. 4 наказу).

Згідно п. 4 додатку 2 наказу відповідача від 04.07.2016 року №29 передбачено звільнення ОСОБА_1 з займаної посади сестри господині. В графі «З наказом ознайомлена» наявний підпис позивачки.

Доводи позивача, що дане скорочення в дійсності є не скороченням чисельності або штату працівників, спростовуються наказом від 04.07.2016 року №29 та копією штатних розписів відповідача (які підтверджують, що кількість штатних одиниць суттєво змінилася, а саме вивільнено 7,75 штатних одиниць, фактична кількість працівників зменшилася на 4 особи).

Відповідно до Державного класифікатора України «Державний класифікатор управлінської документації» ДК 010-98 штатний розпис є організаційно-розпорядчим документом, що використовується для вирішення організаційно-розпорядчих завдань управління.

Отже, штатний розпис - це локальний нормативно-правовий акт, тобто документ, яким у разі його затвердження зобов'язане керуватися підприємство у своїй діяльності.

А тому, є доведеним факт проведення змін в організації виробництва і праці у відповідача.

ОСОБА_1 про наступне вивільнення була персонально попереджена 04.07.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача в додатку №2 наказу від 04.07.2016 року №29, а також її підписом в попередженні про скорочення від 04.07.2016 року, яким її було повідомлено про наступне звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників.

Відповідно до абзацу 6 пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» при недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Дійсно в наказі про звільнення ОСОБА_1 помилково вказано «з другого вересня», а не з «п»ятого вересня», тому відповідачем було порушено на один робочий день строк попередження позивача, що не є самостійною підставою поновлення на роботі, а лише підставою для стягнення середнього заробітку за один робочий день.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП в першу чергу пропонується робота: відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або нижчим рівнем оплати праці).

Згідно правової позиції, яка викладенна у постанові Верховного Суду України у справі № 6-40це15 від 01.04.2015 року: «Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У звязку із відсутністю вакантних посад у КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня», що підтверджується штатним розписом та з дня попередження позивача про вивільнення до дня розірвання трудового договору, відповідач є таким, що виконав обов'язок, встановлений ст. 49-2 КЗпП України.

Доказів про наявність вакансій позивачем не надано, а доводи про те, що в липні 2016 року з»явилася вакантна посада кухонної працівниці ОСОБА_2 не підтверджені доказами та спростовуються письмовими доказами, що подано відповідачем та спростовуються матеріалами справи.

Працюючи на посаді сестри-господині ОСОБА_1 не володіла високою кваліфікацією, не проходила відповідні курси підвищення кваліфікації, навчання, тощо. Її посада сестри-господині не передбачала спеціальних вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня.

Доказів на підтвердження високої кваліфікації чи продуктивності праці згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано, натомість в судовому засіданні позивач визнала обставину відсутності у неї навичок роботи з компютером, що необхідні для впровадження сучасних засобів обліку матеріальних цінностей, які знаходяться у віданні працівника для виконання посадових обовязків та наявність таких навичок та вміння у працівниці ОСОБА_3, яку було переведено на 0,75 ставки сестри-господині.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Повністю задовільняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для звільнення ОСОБА_1Д з роботи на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України були відсутні, оскільки посада останньої не скорочувалась і у справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що інший працівник, якого було призначено на посаду, яку раніше займала позивач, має більш високий рівень кваліфікації та продуктивність праці.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, які вказані у запереченнях на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

По даній справі встановлено, що відповідно до наказу Управління охорони здоров»я Рівненської обласної державної адміністрації №144 від 13 квітня 2016 року «Про оптимізацію ліжкового фонду закладів охорони здоровя області, які фінансуються з обласного бюджету» у КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» дійсно здійснювались певні реорганізаційні заходи щодо скорочення кількості штатних одиниць.

В той же час, по справі також встановлено, що посада, яку обіймала позивач на день звільнення, скороченню не підлягала, а було скорочено розмір її оплати, з 1.0 до 0.75.

Стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів з приводу того, що позивач, працюючи на посаді сестри-господині бездоганно з 1991 року, станом на 02 вересня 2016 року, була менш кваліфікована і мала більш низьку продуктивність праці, ніж той працівник, який згодом був перевединий відповідачем на вищевказану посаду.

Посилання керівництва у КЗ «Острожецька туберкульозна лікарня» на відсутність у позивача навиків користування компютером, що вкрай є необхідним для здійснення належного обліку матеріальних цінностей, на увагу не заслуговують, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що такий облік у відповідача вже є запровадженим і що ОСОБА_1 була не спроможна його здійснювати з використанням компютерної техніки або відмовлялась його здійснювати взагалі.

Крім того, відповідач не надав суду будь-яку інформацію з приводу того, якими саме нормативними документами передбачено, що для зайняття посади сестри-господині є необхідним володіння навиками роботи на ПК.

У пункті 21 роз»яснень, які містяться у Постанові Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі.

Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч.2 ст.40 КЗпП.

Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Хоча позивача і не було звільнено з роботи за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів вважає, що вищевказані розяснення мають бути прийняті до уваги судом і при розгляді даної цивільної справи, оскільки звільнення позивача з роботи відповідач в першу чергу обгрунтовує низькою кваліфікацією ОСОБА_1, як сестри-господині, а не будь-яким іншими обставинами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу комунального закладу "Острожецька туберкульозна лікарня" відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_5