У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2010 року він взяв у борг у ОСОБА_4 1 600 тис. доларів США та зобов'язався повернути отриману позику, що підтверджено розпискою.

18 листопада 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор (ОСОБА_4.) відступає, а новий кредитор (ОСОБА_5.) набуває право вимоги до боржника (ОСОБА_2.) виконання грошового зобов'язання у розмірі, визначеному договором.

Крім того, вказаним договором передбачено, що одночасно з підписанням цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти у розмірі 1 тис. грн за відступлене право вимоги.

Вважає, що вказаний договір укладений з порушенням вимог законодавства та виступає завуальованим договором факторингу, а оскільки в договорі факторингу фактором може бути банк або інша фінансова установа, а не фізична особа, а тому позивач просив визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 18 листопада 2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їхні права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Установлено, що ОСОБА_2 21 вересня 2010 року отримав у борг від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 1 600 тис. доларів США, які зобов'язався повернути, про що склав розписку.

18 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в сумі 25 896 735,95 грн. Крім того, даним рішенням встановлено, що ОСОБА_5 правомірно набуто право вимоги грошових коштів до ОСОБА_2, отриманих ним 21 вересня 2010 року від ОСОБА_4 у позику.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд про відмову у задоволенні позову, є обґрунтованим.

Судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов