Справа № 639/1226/17
Провадження № 2/639/1077/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Гаврилюк С.М.

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивачі через своїх представників ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 06.02.2017, та ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності від 06.02.2017, звернулися до суду з позовною заявою, яку в подальшому було уточнено, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій просять суд припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку та визначити частки наступним чином: за ОСОБА_3 1/3 частини, за ОСОБА_4 1/3 частини, за ОСОБА_1 1/6 частини, за ОСОБА_2 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини та за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, у порядку спадкування за законом після померлої 09 лютого 2014 року ОСОБА_7.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 06.06.2012 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, яким посвідчено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, надана на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та відповідачам для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, яка розташована у м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54.

Окрім того, як зазначають позивачі, ОСОБА_7 належало 1/3 часток житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, та який згідно технічного паспорта складається з квартир № 1, 2, 3. Інші 2/3 часток житлового будинку належить співвласникам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При житті ОСОБА_7 не поділила земельну ділянку на частини для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться у м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, і тому земельна ділянка залишилась спільною сумісною власністю без визначення часток.

09.02.2014 померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на 1/3 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 54 з надвірними будівлями, що знаходиться у місті Харкові, вулиця Оленінська. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 були позивачі, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які прийняли спадщину.

Позивачі зазначають, що 1/6 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також ще 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_2 належить 1/6 частина цього житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса, але не змогли отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки ця земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, 54 надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві спільної сумісної власності трьом співвласникам - ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4.

Позивачі у встановлений строк прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 та отримали свідоцтва на право на спадщину на 1/3 частин вищевказаного будинку. Тому, враховуючи це, позивачі вважають, що вони мають право на інше спадкове майно ОСОБА_7, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, яка знаходиться у спільній сумісній власності з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивачами подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в яких вони позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с. 106, 107).

Відповідачами також подано до суду заяви, в яких вони зазначили, що повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за їх відсутності (а.с. 103, 104).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Так, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, яка розташована у м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку з додатками до нього, виданого ОСОБА_7 06.06.2012 (а.с. 24-26).

Відповідно договору про порядок володіння та користування жилим будинком між учасниками сумісної часткової власності від 30.08.2015, ОСОБА_7 разом з відповідачами на праві спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, належать по 1/3 частин домоволодіння, яке знаходиться в м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54 (а.с. 39-40).

09.02.2014 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 432157, виданого 11.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 47), після смерті якої відкрилася спадщина, у тому числі на 1/3 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 54 з надвірними будівлями, що знаходиться у місті Харкові, вулиця Оленінська. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 були позивачі, тобто її чоловік - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_2, які прийняли спадщину, та яким належать по 1/6 частин вказаного житлового будинку (а.с. 27, 28-29, 30-31, 32, 33-34, 35-36).

Як вбачається з постанови про відмову від вчинення нотаріальної дії від 03.02.2017 за вихідним № 19/02-31, винесеної приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, позивачеві ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в спільному сумісному майні на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, 54, після її померлої матері ОСОБА_7, оскільки вказана земельна ділянка належить на праві власності трьом співвласникам ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та згідно державного акту частки співвласників у спільній власності не визначені. Таким чином неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на частку земельної ділянки без визначення її розміру. Одночасно, приватним нотаріусом, розяснено позивачеві ОСОБА_2 її право на звернення до суду для вирішення вказаного питання (а.с. 37-38).

Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, частка померлої 09.02.2014 ОСОБА_7 у спільному майні (земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, 54) , яке є об'єктом спадкування, становить 1/3.

При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки мають право на її поділ, або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Пунктом 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав щодо його задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачами судовий збір у загальному розмірі 1280 грн, що документально підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 2, 3), підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 370, 392, 1216-1218, 1225 Цивільного кодексу України, ст.ст. 89, 152 Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку та визначити частки наступним чином: за ОСОБА_3 1/3 частини, за ОСОБА_4 1/3 частини, за ОСОБА_1 1/6 частини, за ОСОБА_2 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини та за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:006:0008, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Оленінська, буд. 54, у порядку спадкування за законом після померлої 09 лютого 2014 року ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІІН: НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІІН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_3) судовий збір у розмірі по 320 (триста двадцять) грн з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІІН: НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІІН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН: НОМЕР_4) судовий збір у розмірі по 320 (триста двадцять) грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. М. Гаврилюк