Справа № 523/5295/17
Провадження №2/523/2958/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Приморський-20», про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Приморський-20», про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування таких вимог позивачі зазначили, що їх батько, ОСОБА_3, померлий 29 серпня 1999 року, був членом Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-20» та отримав квартиру АДРЕСА_1. Пайовий внесок за вказану квартиру покійний батько позивачів виплатив повністю у сумі 9218 крб. 06 коп. 15.01.1991 року, що підтверджується копією довідки ЖБК «Приморський-20» від 21.02.1997 року № 55 та копією свідоцтва про смерть від 31 серпня 1999 року.

Після смерті, ОСОБА_3, відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та грошових внесків. Дружина ОСОБА_3 (мати позивачів), ОСОБА_4 прийняла за ним спадщину і отримала свідоцтва про право на спадщину на грошові внески, але не змогла оформити своїх спадкових прав на вказану квартиру. За життя ОСОБА_3 не отримав свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та не зареєстрував право власності в КП «МБТІ та РОН». Сімя позивачів увесь час постійно проживала та користувалася вказаною квартирою, так як ОСОБА_3 сплатив за неї пай та фактично набув право власності.

При цьому вказана квартира фактично була прийнята у спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_3 позивачі разом з матірю ОСОБА_4 продовжували проживати та утримувати це житло.

10 липня 2014 року померла мати позивачів, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 липня 2014 року.

17 вересня 2014 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі вказаних заяв нотаріусом ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 32/2014 до майна ОСОБА_4.

На запит нотаріуса КП «БТІ Одеської міської ради» листом від 29.09.2014 р. № 446508.67.14 повідомило, що станом на 31.12.2012 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстроване. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 15.01.2015 р. право власності на згадану квартиру не зареєстроване.

Листом від 15.01.2015 року приватний нотаріус повідомила позивачів про те, що видати їм свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 не є можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру, та відсутністю державної реєстрації прав власності на неї, також позивачам було розяснено їх право щодо звернення до суду.

На час звернення з позовом до Суворовського районного суду міста Одеси позивачі й надалі зареєстровані та продовжують мешкати у спірній квартирі, користуються спадковим майном після смерті батьків, сплачують комунальні послуги, роблять поточний ремонт, та є такими, що фактично прийняли спадщину. Однак належним чином оформити свої права позивачі не можуть, тому вважають що їх права порушені і підлягають захисту судом.

Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, при цьому, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник Відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач та третя особа не висловили .

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч. 1,2 ст. 169 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи також вимоги ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 серпня 1999 року помер ОСОБА_3, актовий запис № 1323 від 31.08.1999 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської рай адміністрації виконкому Одеської міськради.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат житловою площею 39,25 кв.м , загальною площею 62,31 кв.м та грошових внесків. Вказана квартира належала ОСОБА_3, як такому, що виплатив повну балансову вартість квартири у розмірі 9 218 карб 06 коп., що підтверджується довідкою від 21 лютого 1997 року виданою Житлово-будівельним кооперативом «ПРИМОРСЬКИЙ-20».

Проте, за життя ОСОБА_3 не отримав свідоцтва про право власності на цю квартиру та не зареєстрував право власності в КП «МБТІ та РОН». Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем стала його дружина ОСОБА_4, яка звернулася до Восьмої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі чого Восьмою ОДН було заведено спадкову справу № 1159/2005. 10 липня 2014 року померла ОСОБА_4, актовий запис № 7114 від 11.07.2014 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Після смерті матері позивачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини в т.ч. на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки, в даній справі доказуванню, окрім іншого, підлягають факти того, що мати позивачів, ОСОБА_4, зверталася до нотаріуса і прийняла спадщину після смерті, ОСОБА_3, а також те, що, позивачі, зверталися до нотаріуса з відповідними заявами після смерті ОСОБА_4, судом, Ухвалою від 11 вересня 2017 року було витребувано: у Одеського державного нотаріального архіву (65104, м. Одеса, вул.. Ак. Корольова 92А) копію спадкової справи № 1159/2005 щодо відкриття спадщини після ОСОБА_3, померлого 29.08.1999 року; у ОСОБА_5, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу (65026, АДРЕСА_2) копії спадкової справи № 32/2014 (у спадковому реєстрі № 56541396) щодо відкриття спадщини після ОСОБА_4, померлої 10.07.2014 року.

З наданих до суду копій спадкових справ судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 і отримала свідоцтва про право на спадщину на грошові внески, але не змогла оформити своїх спадкових прав на цю квартиру, оскільки сама квартира не була офіційно зареєстрована і на неї не було свідоцтва про право власності.

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Одеського МНО ОСОБА_5 було заведено спадкову справу № 32/2014 до майна ОСОБА_4.

На запит нотаріуса КП «БТІ Одеської міської ради» листом від 29.09.2014 р. № 446508.67.14 повідомило, що станом на 31.12.2012 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстроване. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 15.01.2015 р. право власності на згадану квартиру не зареєстроване.

Листом від 15.01.2015 року № 12/02-14 приватний нотаріус повідомила позивачів про те, що видати їм свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 не є можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру, та відсутністю державної реєстрації прав власності на неї, також позивачам було розяснено їх право щодо звернення до суду.

Відповідно до статей 3,4,15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виплати паю за квартиру) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст. 384 Цивільного кодексу України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 за № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в результаті виплати свого пайового внеску, що підтверджено довідкою ЖБК «Приморський-20» від 21.02.1997 року № 55, ОСОБА_3 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»; іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до статей 1216,1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст.1220, ч. 1 ст.1222, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 3, 12-16, 328, 384, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3,4,10, 11, 15, 57 - 60, 64, 79, 88, 158,169,197,209, 212 215, 218, 222, 228 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив «Приморський-20», про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 62,31 кв. м., житловою площею 39,25 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 29.08.1999 р., та після смерті матері ОСОБА_4, померлої 10.07.2014 р.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 62,31 кв. м., житловою площею 39,25 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 29.08.1999 р., та після смерті матері ОСОБА_4, померлої 10.07.2014 р.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя