Справа № 462/3262/11 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/2403/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю ОСОБА_3, представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника

Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5, під час проведення виконавчих дій 30.06.2016 року, а саме: закінчення виконавчих проваджень, за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року, номер виконавчого провадження: 35353335, та номер виконавчого провадження: 35353544 - неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 30.06.2016 р., про закінчення виконавчих проваджень за виконавчими листами № 2-3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року, номер виконавчого провадження: 35353335, та номер виконавчого провадження: 35353544.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку 16.02.2017 року оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, а саме, що державним виконавцем було допущено порушення вимог ч.3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на момент ухвалення оскаржуваної постанови. Стверджує, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії, у відповідності до наданих йому повноважень для виконання рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 листопада 2016 року скасувати та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Залізничного відділу ВДВС м. Львів ОСОБА_5 ВП 35353335, ВП 35353544.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що державний виконавець своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду, в зв"язку з чим допустив бездіяльність виконання рішення ухваленого судом на користь ОСОБА_3 про вселення та зобов"язання не чинити перешкоди.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 року, задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування житлом, усунення перешкод в користуванні житлом та вселення.

Згідно даного рішення визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 право на користування житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові, з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою площею 0,0472 га, зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_3, ОСОБА_6 в користуванні житловим будинком № 2 по вул. Кондратюка в м. Львові, з відповідними господарськими будівлями та спорудами до нього та земельною ділянкою площею 0,0472 га та вселено ОСОБА_3, ОСОБА_6 у вказаний будинок.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.09.2012 року вказане рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 року залишене без змін.

На виконання рішення суду, 31.10.2012 року ОСОБА_3 було видано виконавчі листи, які були предявлені нею до виконання в Залізничний ВДВС ЛМУЮ.

Згідно постанов від 23.11.2012 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 відкрито виконавчі провадження за № 35353544 та № 35353335, згідно поданих виконавчих листів та надано боржникам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 термін до 30.11.2012 року на добровільне виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду боржниками добровільно виконано не було, примусове виконання рішення суду призначено на 25.01.2013 року.

Відповідно до акту державного виконавця від 25.01.2012 року встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вселено у спірний будинок, а 28.01.2013 року виконавчі провадження державним виконавцем закриті, оскільки рішення суду про вселення виконано.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2013 року скасовано постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_5 про закінчення виконавчих проваджень № 35353544 та № 35353335 від 28.01.2013 року.

Згідно постанов від 07.10.2013 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 закінчено виконавче провадження за № 35353544 та № 35353335. Підставами винесення таких постанов стали акти державного виконавця від 01.10.2013 року про те, що боржниками надано доступ стягувачам до будинку №2 по вул. Кондратюка у м. Львові надано ключі по одному екземпляру від хвіртки, вхідних дверей до будинку, загальних дверей та ключ від горища, а також про те, що стягувачів вселено до зазначеного будинку.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2014 року визнано неправомірними дії державного виконавця та скасовано постанови державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_5 про закінчення виконавчих проваджень № 35353544 та № 35353335 від 07.10.2013 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 з примусового виконання виконавчих листів № 2-3262/11 виданих 26.10.2012 року Залізничним районним судом м. Львова.

Разом з тим, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2015 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 та зобовязано його вжити заходів щодо примусового виконання за виконавчими листами № 3262/11, виданими Залізничним районним судом м. Львова 26.10.2012 року по виконавчих провадженнях № 35353544 та № 35353335.

Також встановлено, що постановами від 20.05.2016 року та 09.06.2016 року на боржників ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_10 за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 170 грн. та 340 грн. відповідно.

Як вбачається із ОСОБА_6 державного виконавця від 19.05.2016 року та 08.06.2016 року при виході на територію за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Львів, вул. Кондратюка, 2 зясовано, що ОСОБА_10 перебуває за кордоном, на постійному місці проживання, будинок перебуває у власності ОСОБА_12

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що старший державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 звернувся із заявою до відділу поліції м. Львова РУНП у Львівській області для притягнення боржників до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент ухвалення постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно зі ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент ухвалення постанови), що має назву "Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення":

після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу , що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Тривалий час рішення суду на користь ОСОБА_3 так і залишається не виконаним, що є порушенням вимог ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент ухвалення постанови), в зв"язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суд, що державний виконавець своєчасно не здійснив усіх передбачених законом дій щодо примусового виконання рішення суду, а відтак допустив бездіяльність.

Колегія суддів, враховуючи ту обставину, що державний виконавець в основу свого рішення про закінчення виконавчих проваджень поклав ст.75 Закону України, погоджується з висновками суду першої інстанції, що є безпідставним, оскільки застосування даної норми державним виконавцем недоведено та протирічить обставинам справи. Так відсутні підстави вважати, що рішення суду, що повинно виконуватись, відноситься до тих за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Матеріали справи протирічать зазначеному. Відсутні докази всього комплексу дій, що передбачені тією нормою, а саме отримання боржниками рішень про накладення штрафів, докази їх несплати, внесення подання правоохоронним органам для притягнення саме боржників до відповідальності згідно із законом.

За наявності зміни власника квартири яка була предметом спору, до якої власники квартири відповідачі мали вселити позивача та не чинити їй перешкоди, вищезгадане рішення при зміні сторони виконавчого провадження повинен виконувати новий власник спірного будинковолодіння.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи докази, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що державним виконавцем допущено бездіяльність при виконанні рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст 312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2