Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

ЛеванчукаА.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - закрите акціонерне товариство «Житомирські ласощі», про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі», за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі».

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постановлені у справі ухвали, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що в даному випадку має місце корпоративний спір, який підвідомчий господарському суду.

Проте даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Пред'являючи заяву, ОСОБА_3 просила встановити факт втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі». Установлення даного факту заявник пов'язала із відновленням діяльності закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» та підтвердженням її прав як власника іменних цінних паперів з метою реалізації їх відповідно до ст. ст. 317-319 ЦК України.

Суд дійшов висновку, що встановлення юридичного факту в даній справі є відновленням прав акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі» (які до участі у справі не притягнуті), то в даному випадку має місце корпоративний спір про право, який не підвідомчий суду загальної юрисдикції.

За змістом частин 1, 2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

У разі встановлення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії суди повинні керуватися поняттям корпоративних прав, яке подано у частині першій ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Розгляд справ окремого провадження діючим господарським процесуальним законодавством не передбачено.

Із матеріалів справи вбачається, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої ОСОБА_3 у порядку окремого провадження з метою відновлення діяльності закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» та підтвердженням її прав як власника іменних цінних паперів з метою реалізації їх відповідно до ст. ст. 317-319 ЦК України, тобто з метою захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 235 ЦПК).

Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, належним чином не перевірив заяву ОСОБА_3, не з'ясував підстави поданої заяви та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

З урахуванням наведеного постановлені у справі ухвали не можуть залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області

від 23 листопада 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич А.О. Леванчук І.М. Фаловська