Справа № 348/618/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1657/2017
Головуючий у 1 інстанції Гураш М.В. М. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Бистрицької сільської ради та ОСОБА_1 про визнання рішення Бистрицької сільської ради від 11.07.2000 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1, рішення Бистрицької сільської ради від 13.12.2000 року незаконними, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року і Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 25.01.2001 року недійсними, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Бистрицької сільської ради про визнання рішення Бистрицької сільської ради від 11.07.2000 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1, рішення виконкому Бистрицької сільської ради від 13.12.2000 року незаконними, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року і Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 - недійсними, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 29 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 29 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Бистрицької сільської ради та ОСОБА_1 про визнання рішення Бистрицької сільської ради від 11.07.2000 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1, рішення Бистрицької сільської ради від 13.12.2000 року незаконними, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року і Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 25.01.2001 року недійсними, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт вказує на те, що починаючи з листопада 2016 року вона не отримувала ні судових повісток, ні копій ухвал суду. Крім того, з листопада 2016 року і по даний час вона хворіє і тільки періодично виходить зі своєї квартири.

ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду про неповідомлення нею причин неявки до суду, оскільки вона неодноразово повідомляла суд про перебування на стаціонарному лікуванні. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення їй судових повісток.

Судом не враховано того, що відповідно п.1 ч.1 ст.169 ЦПК суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Також вказує на те, що дана справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, на час постановлення ухвали суду вже були порушені строки розгляду справи і судом в порушення вимог ч.2 ст. 157 ЦПК не постановлена ухвала про продовження розгляду справи.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених в ній.

ОСОБА_1, її представник та представник сільської ради апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи ОСОБА_2 надіслала до суду заяву про відкликання своєї заяви у даній справі, а оскільки повернення позовної заяви без розгляду на стадії розгляду справи по суті не передбачено, і в наступні судові засідання, будучи належно повідомленою, позивач не з'являлась та не повідомила причини неявки, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до Бистрицької сільської ради та ОСОБА_1 про визнання рішення Бистрицької сільської ради від 11.07.2000 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1, рішення Бистрицької сільської ради від 13.12.2000 року незаконними, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року і Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 25.01.2001 року недійсними, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

12.05.2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Бистрицької сільської ради про визнання рішення Бистрицької сільської ради від 11.07.2000 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1, рішення виконкому Бистрицької сільської ради від 13.12.2000 року незаконними, про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.12.2003 року і Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 - недійсними, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 25.05.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження.(а.с. 33 т.2)

Встановлено, що справа призначалась до розгляду неодноразово, ухвалою від 08.10.2015 року суд задовольнив клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів, зокрема витребував від ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 25.01.2001 року та технічну документацію на домоволодіння в с. Бистриця діл. Довжинець, 90 Надвірнянського району.(а.с.93 т.2)

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 09.11.2015 року була призначена будівельно-технічна експертиза для визначення дійсної вартості домоволодіння в с. Бистриця діл. Довжинець, 90. (а.с.138 т.2) і 18.10.2016 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи.(а.с.172-190)

21.11.2016 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про відкликання своєї заяви у справі №348/618/15-ц, однак таку заяву не можна вважати заявою про відмову від позову чи заявою про залишення позову без розгляду. (а.с.213 т.2)

Крім того, в матеріалах справи містяться довідки про звернення ОСОБА_2 до Надвірнянської поліклініки для обстеження (а.с.123,124 т.2), довідка поліклініки Надвірнянської Центральної районної лікарні про перебування ОСОБА_2 на диспансерному обліку у невролога (а.с.57 т.3) та виписка з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 про перебування останньої з 16.05.2017 року по 26.05.2017 року на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківському обласному кардіологічному диспансері (інфарктне відділення) з приводу лікування після стентування, проведеного 28.12.2016 року.(а.с.91 т.3)

Також встановлено, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд справи 12.01.2017 року, 17.03.2017 року, 10.04.2017 року, 29.05.2017 року та 29.06.2017 року, оскільки відсутні дані про вручення їй судових повісток.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.207 ЦПК особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За змістом зазначеної норми процесуального права залишення заяви без розгляду не позбавляє заінтересовану особу права після усунення умов, що були підставою прийняття цього рішення, знову звернутися до суду із заявою в загальному порядку. Тому суд не повинен залишати без розгляду якийсь із об'єднаних в одному провадженні позовів (первісний або зустрічний), якщо це зробить неможливим вирішення залишеної без розгляду заяви у наступному.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки до суду апеляційної інстанції оскаржена ухвала суду першої інстанції, якою позовна заява залишена без розгляду, тобто судом не було прийнято рішення по суті заявлених вимог, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

При таких обставинах справи ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 29 червня 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський