Ухвала іменем україни
11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, та ОСОБА_9, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у період з 26 серпня 1993 року по 19 листопада 2008 року він працював у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка»). За час його роботи у ПАТ «Євраз Суха Балка» неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади всім працівникам підприємства. За період роботи з 1 січня 1995 року по 19 листопада 2008 року відповідачем неправильно нараховувалась і виплачувалась заробітна плата при наданні йому відпусток, а саме: не проводилось коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, що призвело до недоплати заробітної плати при наданні відпусток за весь період роботи у відповідача. Факт зазначених порушень визнаний відповідачем у спільній постанові генерального директора та голів профспілкових комітетів ПАТ «Євраз Суха Балка» від 06 лютого 2012 року. Зазначені дії відповідача суперечать Законам України «Про відпустки», «Про оплату праці» та Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням вищевикладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1 377 грн 19 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строку її виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 листопада 2008 року по 31 липня 2015 року у розмірі 169 506 грн, а також 5 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь ОСОБА_6 - компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01 липня 2000 року по 01 квітня 2012 року у розмірі 1 204,96 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 000 грн; на відшкодування моральної шкоди 100 грн.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування витрат на правову допомогу - 128,13 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить змінити рішення апеляційного суду в частині: стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнення витрат на правову допомогу; стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строку її виплати, суд першої інстанції виходив із того, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням їх виплати», оскільки законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої заробітної плати.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено тримісячний строк на звернення до суду з даними вимогами, що за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності є підставою для відмови у позові, та вважав, що відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення моральної шкоди. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що відповідачем допущено порушення пп. 2, 10 Порядку, який застосовується при наданні працівникам відпусток, що потягло неправильність нарахування заробітної плати за час відпусток. При цьому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування спільної постанови генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» і профспілкових комітетів від 06 лютого 2012 року № 3, якою було визнано порушення п. 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» у період з 01 січня 1995 року до 1 березня 2010 року, та постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка» і ПАТ «Євраз Суха Балка» за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71, оскільки таке визначення розміру коефіцієнта привело до погіршення трудових прав працівників.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Судом встановлено, що з 26 серпня 1993 року ОСОБА_6 працював у ПАТ «Євраз Суха Балка» (шахта «Фрунзе») за професією машиніст екскаватора Відповідно до видаткового касового ордера від 06 квітня 2012 року, а також наказу від 04 квітня 2012 року № 720 позивачу згідно з його заявою 06 квітня 2012 року виплачена донарахована заробітна плата за час щорічних відпусток в сумі 1 266 грн 62 коп., за період з 1998 року по 2011 рік.

За час роботи на підприємстві відповідача, позивач неодноразово перебував у відпустці.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про відпустки» порядок прийняття рішень особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, встановлюється статутом акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 10 Порядку визначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення корегується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Міністерство праці та соціальної політики України у своєму листі від 3 серпня 2005 року № 18-441-1 також роз'яснило, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Публічне акціонерне товариство «Євраз СухаБалка» відповідно до наказу від 24 січня 2005 року № 83 у межах своїх повноважень та з урахування фінансових можливостей визначило розмір коефіцієнта зростання тарифних ставок (посадових окладів) з 1 січня 2005 року. Зазначений наказ є чинним.

Спільною постановою генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілкових комітетів від 6 лютого 2012 року № 3, а також наказом від 16 лютого 2012 року № 295 відповідачем визнано порушення п. 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» з 1 січня 1995 року до 1 березня 2010 року, постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка» та ПАТ «Євраз Суха Балка» за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71.

Вирішуючи спір по суті та стягуючи з відповідача на користь позивача суму недоплаченої заробітної плати за час відпусток у розмірі 1 204 грн 96 коп., на порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України апеляційний суд не врахував положення зазначеної постанови та не звернув уваги на те, що вказана постанова прийнята за згодою роботодавця та профспілок, які діють в інтересах робітників у межах їх компетенції, на її виконання видано наказ від 16 лютого 2012 року № 295, яким визначено порядок здійснення виплат недоплати працівникам. На час ухвалення рішення у справі вказані постанова та наказ є чинними, тому вони мають бути враховані при визначенні відповідних сум.

Ураховуючи те, що законодавством передбачено, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, а зменшення коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві провадиться відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), які приймаються органом підприємства, відповідно до повноважень, установлених статутом підприємства, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що визначення розміру коефіцієнта призвело до погіршення трудових прав працівників.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14, що в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, та публічного акціонерного товариства «Євраз СухаБалка» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В.Попович