_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3953/16-ц
Провадження № 2/520/2450/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Норсон Інвестментс Корпорейшн», треті особи Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу ОСОБА_3 та компанія «AVIOR SIPPING LIMITED» про визнання договору іпотеки недійсним, вилучення з державного реєстру іпотек та з єдиного реєстру заборон відчуження записів,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений 15.12.2010 року між ОСОБА_2 «Норсон Інвестментс корпорейшн» та ОСОБА_1; вилучити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження домоволодіння з надвірними спорудами під № 5 «А» по вулиці Купріна в м. Одеса, житловою площею 251,00 кв.м., загальною площею 585,5 кв.м. іпотекою; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону на відчуження домоволодіння з надвірними спорудами під № 5 «А» по вулиці Купріна в м. Одеса, житловою площею 251,00 кв.м., загальною площею 585,5 кв.м.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідно до договору позики від 15.12.2010 року компанія НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. надала компанії Avior Shipping Limited, Беліз позику у сумі 1 350 000 доларів США під 18% річних, строком до 20.12.2010 року. У забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором ним було передано в іпотеку домоволодіння з надвірними спорудами під № 5 «А» по вулиці Купріна в м. Одеса, житловою площею 251,00 кв.м., загальною площею 585,5 кв.м.

Однак, позивач стверджує, що договір позики є неукладеним, оскільки грошові кошти за ним не передавались, а від так вважає, що Договір іпотеки має бути визнаний недійсним. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовну заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 «Норсон Інвестментс Корпорейшн» у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 05.10.2016 року від директора ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення на вказаний позов, в яких останній у задоволенні позову просив відмовити.

Треті особи Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу ОСОБА_3 та представник компанії «AVIOR SIPPING LIMITED» у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.

Перш за все слід зауважити, що з будь-якими клопотаннями, оформленими належним чином, позивач та його представник до суду не звертались, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у ній доказами.

У судовому засіданні встановлено, що 15.12.2010 року між компанією НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., ОСОБА_6 та компанією Avior Shipping Limited, Беліз, в особі директора ОСОБА_7 було укладено Договір позики, відповідно до умов якого компанія Avior Shipping Limited, Беліз отримала у позику грошову суму у розмірі 1350000 доларів США під 18% річних (п.п. 1.3, 3.1 договору позики).

Відповідно до п. 4.1. договору позики від 15.12.2010 року позика повинна бути повернута компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. до 15.06.2012 року.

З метою забезпечення виконання умов договору позики позичальником - компанією Avior Shipping Limited компанія НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. (іпотекодержатель) уклала з ОСОБА_1 (іпотекодавець) іпотечний договір від 15.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований у реєстрі за №5382, відповідного до умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. домоволодіння з надвірними спорудами №5-а по вулиці Купріна (колишній вул. Академічній) в місті Одесі житловою площею 251,0 кв. м, загальною площею 585.5 кв. м.

Крім того, між компанією НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. та компанією Avior Shipping Limited, Беліз 27.10.2011 року було укладено додаткову угоду №1 до договору позики від 15.12.2010 року, відповідно якої був збільшений розмір позики до 1 700 000 доларів США.

Згідно цих змін був укладений додатковий договір від 27.10.2011 року за реєстровим №3334, про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, 15.12.2010, за реєстровим № 5382.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а Позичальник зобов'язується повернуся кредит та оплатити проценти.

Відповідно до п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦПК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи

Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що на теперішній час йому з телефонної розмови з представником компанії Avior Shipping Limited, Беліз. стало відомо про те, що компанія НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. не виконала умови договору позики, а саме грошові кошти не були передані компанії Avior Shipping Limited, Беліз.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи (більше року!!!) позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування.

Розглядаючи справу по суті, суд бере до уваги, що позивач з клопотаннями про витребування та забезпечення доказів до суду не звертався, у звязку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами.

При цьому усні клопотання представника позивача щодо витребування доказів суд не може прийняти до уваги, так як, які саме докази та у кого саме їх слід витребувати представник позивача визначити не зміг.

Більш того, суд звертає увагу на те, що договір позики від 15 грудня 2010 року було підписано саме ОСОБА_1 як директором компанії Avior Shipping Limited, Беліз, а від так, він повинен був знати про неналежне виконання умов договору та не укладати спірний договір іпотеки.

Окрім того, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року у справі № 1512/11267/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.06.2014 року, було задоволено вимоги компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. як іпотекодержателя по іпотечному договору від 15 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 5382 та додатковому договору від 27 жовтня 2011 року за реєстровим № 3334 про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, 15.12.2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 5382 шляхом визнання права власності компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. на домоволодіння з надвірними спорудами № 5-а по вул. Купріна (колишній вул. Академічній) в м. Одесі загальною площею 585,5 кв.м, житловою площею 251,0 кв.м, яке складається в цілому з: літ. А житлового цегляного будинку, літ. Б гаражу з терасою; № 1-4 огорожі; І басейну, розташованим на земельній ділянці площею 890 кв.м з кадастровим номером :27:011:0197. Вимоги компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. вважати задоволеними у сумі вартості іпотечного майна відповідно до акту оцінки майна, виконаного ПП Оціночна компанія Верта, а саме: в сумі 9 734195 (девять мільйонів сімсот тридцять чотири тисячі сто девяносто пять) грн., що еквівалентно 1 217 840 (одному мільйону двомстам сімнадцяти тисячам вісімсот сорока) доларів США. Визнано за компанією НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП. право власності на домоволодіння з надвірними спорудами № 5-а по вул. Купріна (колишній вул. Академічній) в м. Одесі загальною площею 585,5 кв.м, житловою площею 251,0 кв.м, яке складається в цілому з: літ. А житлового цегляного будинку, літ. Б гаражу з терасою; № 1-4 огорожі; І басейну, розташованим на земельній ділянці площею 890 кв.м з кадастровим номером :27:011:0197. Виселено з домоволодіння з надвірним спорудами № 5-а по вул. Купріна в м. Одесі Шандра ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших осіб, які зареєстровані, або проживають без реєстрації у вказаному домоволодінні. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до компанії НОРСОН ІНВЕСТМЕНТС КОРП., за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, компанії Avior Shipping Limited, ОСОБА_9, Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено.

Суд звертає увагу, що на момент розгляду даної справи позивач ОСОБА_1 про неотримання компанією Avior Shipping Limited грошових коштів за договором позики від 15 грудня 2010 року не вказував і ця обставина не була взагалі предметом розгляду суду.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає що посилання позивача на недійсність пункту 3.1.10 Договору іпотеки, та недійсність Договорів про відступлення права вимоги нею не доведені та не підтверджені, крім наведення загальних фраз, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 3 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У силу ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 3, 11,1 5, 203, 215, 512-514, 516, 572, 574, 575, 585 ЦК України, ст. ст. 3,6,11,61, 213,214,215,218 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Норсон Інвестментс Корпорейшн», треті особи Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу ОСОБА_3 та компанія «AVIOR SIPPING LIMITED» про визнання договору іпотеки недійсним, вилучення з державного реєстру іпотек та з єдиного реєстру заборон відчуження записів відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.