АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3222/17 Головуючий 1 інст. - Нев'ядомський Д.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості у спадкуванні та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона відповідно до договору дарування від 29 вересня 2009 року є власником 20/100 частин комунальної квартири АДРЕСА_1, а 31/100 частин цієї квартири належить на праві спільної сумісної власності її бабі ОСОБА_3 та її батьку ОСОБА_2 В цій квартирі зареєстровані та проживають вона, її малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2, який з 1985 року в цій квартирі не проживає.

Починаючи з 29 жовтня 2002 року вона зареєстрована та проживає разом з її малолітніми дітьми в двох кімнатах спірної квартири, а саме в кімнаті площею 14,3 кв. м., що складає 20/100 частини квартири, та в кімнаті, площею 20,7 кв. м., що складає 31/100 частин квартири, в якій разом з нею та її малолітніми дітьми проживала ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є батько позивача ОСОБА_2

Зазначала, що ОСОБА_3 останніх 7 років, приблизно з вересня 2009 року, перебувала в безпорадному стані. В силу свого віку та стану здоров'я не спроможна була самостійно забезпечувати свої життєві потреби, а саме прибирати своє помешкання, готувати собі їжу, самостійно підтримувати особисту гігієну. На протязі останніх 7 років ОСОБА_3 внаслідок суттєвої втрати зору в основному знаходилася в квартирі та не виходила на вулицю.

Вказала, що саме вона опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала моральну допомогу ОСОБА_3, забезпечувала її потреби в спілкуванні, харчуванні, ліках та особистій гігієні. В свою чергу ОСОБА_2 рідко відвідував свою матір ОСОБА_3 та ніколи не допомагав їй як матеріально, так і морально. Після смерті баби всі фінансові та організаційні витрати на її поховання вона взяла на себе.

Зазначила, що ОСОБА_3 разом з її батьком ОСОБА_2 належало на праві спільної сумісної власності 31/100 частини спірної квартири - 20,7 кв. м., тобто доля ОСОБА_3 складає 15,5/100 частин квартири - 10,35 кв. м. Житлова площа квартири, яку вона має намір успадкувати складає 5,2 кв. м., що становить 7,75/100 частин квартири.

Просила змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2, визнати за нею право власності на 7,75/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 15 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала допомогу ОСОБА_3, тому має право на зміну черговості одержання права на спадкування після смерті її баби разом з батьком.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що доказів того, що ОСОБА_3 знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, матеріального забезпечення ОСОБА_1 не надала.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 27 вересня 1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належало 31/100 частини спірної комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1, а 20/100 частин цієї квартири з 29 вересня 2009 року - ОСОБА_6

В цій квартирі ОСОБА_1 зареєстрована з 29 жовтня 2002 року та проживає разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які зареєстровані відповідно 06 серпня 2011 року та 05 липня 2012 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник пояснили, що ОСОБА_1 займає кімнати площею 14,3 кв. м., що складає 20/100 частини квартири та площею 20,7 кв. м., що складає 31/100 частин квартири, в якій разом з нею та її малолітніми дітьми проживала і ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у віці 90 років померла.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Заповіту ОСОБА_3 не залишила.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1, яка є спадкоємцем наступної черги, проживала в одній квартирі з спадкодавцем, яка подарувала їй кімнату і іншого житла ОСОБА_1 не мала.

Із матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_3, яка була літньою особою, мала хвороби, які пов'язані з її похилим віком, однак доказів того, що ОСОБА_3 знаходилася в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник не надали.

Медичні документи, на які посилався в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1, також не свідчать про те, що ОСОБА_3 знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

Посилання ОСОБА_1 та її представника на те, що ОСОБА_1 є матеріально забезпеченою особою та мала можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 не підтверджують того, що ОСОБА_3 потребувала такої матеріальної допомоги, оскільки вона отримувала пенсію та мала грошові кошти в банках.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 тривалий час перебувала у декретній відпустці, мала на утриманні двох малолітніх дітей, тому до її можливості надання матеріального забезпечення іншій особі судова колегія відноситься критично.

Проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем в одній квартирі, частину якої спадкодавець подарував їй, її піклування про спадкодавця, судова колегія розцінює як звичайні відносини, які склалися між онукою та бабою, тому вони не є підставою для зміни черговості у спадкуванні, оскільки відсутні ознаки безпорадного стану баби та її потреби в матеріальному забезпеченні.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що в суді апеляційної інстанції сторони не заперечували, що між ними існували складні відносини, однак, більш неприязними вони стали після смерті баби.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки в наданих медичних документах відсутні дані про те, що ОСОБА_3 у зв'язку з зазначеними захворюваннями потребувала стороннього догляду, а свідки ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не підтвердили той факт, що спадкодавець не міг самостійно забезпечити умови свого життя, підстав для зміни черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на частку квартири за законом, передбачених статтею 1259 ЦК України, відсутні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи, які викладені в зазначеній апеляційній скарзі зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії