Справа № 583/2208/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи виконавчий комітет Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, служба у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2008 року шлюб з відповідачкою розірвано. Від спільного життя вони мають трьох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Старший син ОСОБА_3 близько року проживає з позивачем. Позивач має постійне місце роботи, регулярно отримує заробітну плату, сплачує аліменти на утримання дітей. Відповідачка за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не виконує свої батьківські обов'язки, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що бажає приділяти дітям більше уваги. Старший син ОСОБА_3 з вересня 2016 року проживає разом з ним, син ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з відповідачкою, яка перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Зазначив, що сплачує аліменти на утримання синів, та окрім цього допомагає синам матеріально. Вважає, що він має достатні умови для забезпечення належних умов проживання для синів, окрім цього вказав, що він враховує думку сина ОСОБА_4, який бажає залишитися з матір'ю, тому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з ним.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що ОСОБА_3 навчається в училищі м.Охтирка та зараз проживає у батька, на вихідні приїжджає до неї. Зазначила, що офіційно не працює, однак заробляє неофіційно, тримає живність, отримує допомогу на дітей, яких вона любить і не згодна щоб діти жили у батька.

Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради Гмиря В.П. в судовому засідання пояснив, що старший син ОСОБА_3 з вересня 2016 року навчається в Охтирському професійному ліцеї, проживає разом з батьком, йому виділена окрема кімната з належними умовами проживання. Позивач проживає за адресою АДРЕСА_1 у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 Житловий будинок за вказаною адресою газифікований, електрифікований, на земельній ділянці вирощують фруктові дерева та огород.

Представник служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Зайцева Н.Г. в судовому засіданні пояснила, що сім'ю ОСОБА_1 знає давно, вона перебуває на обліку, яка опинилася у складних життєвих обставинах, відповідачка не працює, однак, заробляє неофіційно, отримує державну соціальну допомогу на дітей як малозабезпечена сім»я. Служба у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації надала висновок, яким вважає доцільним дітей залишити проживати разом з матір'ю.

Представник виконавчого комітету Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_12, який є виконуючим обов'язки Рибальського старостинського округу в судовому засіданні пояснив, що сільська рада передала відповідачці будинок в АДРЕСА_2, де вона проживає на даний час разом з дітьми. Відповідачка періодично вживає спиртні напої, тому сільська рада цю сім'ю тримає на контролі. Соціальну допомогу ОСОБА_2 отримує, однак використовує не раціонально, тому працівники сільської ради неодноразово виїздили до неї для проведення бесіди. Стосовно визначення місця проживання сина ОСОБА_5, вважає, що йому краще проживати з матір'ю оскільки, в школі за його місцем проживання в нього склалися доброзичливі відносини з однолітками, а зміна навчального закладу може негативно вплинути на психологічний стан дитини, крім того, недоцільно розлучати його з братом ОСОБА_4, який бажає залишитися разом з матір'ю.

Свідок ОСОБА_13, яка є спеціалістом Грунської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що з 2001 року по 2010 рік сім'я ОСОБА_1 проживала в с.Грунь, Охтирського району, однак сімейне життя не склалося, тому ОСОБА_2 разом з дітьми переїхала проживати до с.Шаповалівка. Ця сім'я перебувала на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. ОСОБА_1 дітьми не займався, дітьми опікувалася тільки мати. Сільська рада надала цій сім'ї інший будинок, в якому вони зараз проживають. ОСОБА_2, іноді вживає спиртне, однак, тримає домашнє господарство, підтримує порядок, діти забезпечені належними речами, дітей вона своїх любить. Вважає доцільно залишити дітей проживати з матір'ю.

Свідок ОСОБА_14, яка є вчителем Рибальського навчально-виховного комплексу та класним керівником ОСОБА_5 пояснила, що навчає його з першого класу, хлопчик погано розмовляв, але в колективі діти його прийняли, з ним товаришують. ОСОБА_5 активно приймає участь в усіх святах, в колективі почуває себе добре. Батько жодного разу не цікавився навчанням дитини. Зазначила, що з ОСОБА_2 спілкується часто, обговорює поведінку та навчання ОСОБА_5, мати відкликається на всі зауваження.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не обгрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли щодо визначення місця проживання дітей, які регулюються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства» та СК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01 серпня 2008 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).

Від спільного життя сторони мають трьох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с.9-11), в свідоцтві про народження яких позивач та відповідачка записані батьками.

ОСОБА_1 має постійне місце роботи, працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Охтирська будівельна торгівельна компанія «Оптіма» з 08.04.2013 року по 22.03.2017 року на посаді столяра - верстатника, за період з грудня 2016 року по березень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 14771, 33 грн., з яких сплачені аліменти становлять 6007,48 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Охтирська будівельна торгівельна компанія «Оптіма» (а.с.19).

На даний час позивач офіційно працює в ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» на посаді підсобного робітника, загальна сума доходу за період з 01.03.2017 року року по 31.05.2017 року за вийнятком утримань становить 6728,06 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Охтирська молочна промислова компанія «Славія» від 22.06.2017 року (а.с.20).

ОСОБА_1 проживає у домоволодінні свого батька разом із співмешканкою ОСОБА_10, яка є інвалідом першої групи по АДРЕСА_1. Будинок газифікований, електрифікований, побудований із шлакоблоку, покрівля черепиця. Загальна площа будинку складає 33, 8 кв. м., житлова площа 25, 9 кв. м. Будинок має дві кімнати, у кімнатах є необхідні меблі та електропобутові прилади. У будинку є незавершена прибудова із приміщенням під одну житлову кімнату , ванну та туалет (а.с.21-24).

Старший син ОСОБА_3 з 01 вересня 2016 року навчається в Охтирському професійному ліцеї, тому проживає в батька в м.Охтирка. На вихідні їздить до матері та братів в с.Шаповалівка, Охтирського району.

Позивач на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками (а.с.87,90).

Згідно висновку органу опіки і піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 14.09.2017 року встановлено, що позивач та відповідачка розірвали шлюб 01.08.2008 року. Від спільного життя вони мають трьох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Старший син ОСОБА_3 близько року проживає з позивачем, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з матір'ю. ОСОБА_1 проживає у домоволодінні свого батька разом із співмешканкою ОСОБА_10, яка є інвалідом першої групи та старшим сином по АДРЕСА_1. Будинок газифікований, електрифікований, побудований із шлакоблоку, покрівля черепиця. Загальна площа будинку складає 33, 8 кв. м., житлова площа 25, 9 кв. м. Будинок має дві кімнати, у кімнатах є необхідні меблі та електропобутові прилади. ОСОБА_1 працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійний дохід. На обліку в лікаря-наркологи чи психіатра не перебуває. Співмешканка ОСОБА_1 не заперечує щоб діти проживали разом з ними. Старший син ОСОБА_3 самостійно визначився з місцем свого проживання разом з батьком. Проте представникам служби у справах дітей не вдалося поспілкуватися із сином ОСОБА_5 з метою з'ясування їх особистої прихильності до одного з батьків, його думку щодо подальшого проживання разом із батьком. А тому орган опіки і піклування не надав висновку та вважає, що необхідно заслухати дитину у судовому засіданні в присутності психолога та врахувати його думку (а. с. 54-55).

Орган опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування Охтирської районної державної адміністрації від 18.10.2017 року за № 01-20/11/2392 ( 98-99). У висновку зазначено, що мати піклується про своїх дітей, останнім часом матір»ю створені належні умови для проживання дітей, мати самостійно без допомоги батька дітей підготувала до нового навчального року. Неповнолітній ОСОБА_3 з моменту навчання в ДНЗ «Охтирський центр ПТО» проживає по місцю проживання батька в м. Охтирка.

Суд приймає до уваги вказаний висновок органу опіки і піклування Охтирської райдержадміністрації як належний доказ, вважає його таким, що відповідає інтересам дітей.

В судовому засіданні за участю психолога ОСОБА_16 було заслухано старшого сина ОСОБА_3, 2001 року народження, який зазначив, що навчається в Охтирському професійному ліцеї, тому проживає в м.Охтирка у свого батька, але на вихідні їздить до матері, допомагає по господарству, город обробляють, живність тримають. Відносини з меншими братами добрі, спілкується з ними.

ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансерному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з 2013 року з діагнозом хронічний алкоголізм, що підтверджується відповідною довідкою (а. с.88). Однак, періодично проходить курс лікування, про що надала відповідні документи, датовані 18 та 19 жовтня 2017 року (а.с.96,97). На обліку у психіатра не перебуває.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Охтирської районної державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, що підтверджується відповідними довідками від 05.10.2017 року, розмір допомоги за вересень 2017 року складає 5253,61 грн. (а.с. 92-95).

При визначенні місця проживання дітей, враховуючи вищезазначені обставини, суд бере до уваги і участь сторін у вихованні дітей, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька та матері, поведінку матері за обставин, що привели до виникнення між ними спору з приводу місця проживання дітей.

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 встановлено, що він проживає в одноповерховому житловому будинку, який складається з двох кімнат. Будинок газифікований, електрифікований, є земельна ділянка загальною площею 0, 05 га, фруктовий сад. Умови проживання належні (а.с.64).

Відповідачка з дітьми проживає в АДРЕСА_2. Рибальська сільська рада призначила відповідальною особою ОСОБА_2 за управлінням спадковим майном після смерті ОСОБА_17, тому вона проживає у цьому будинку, користується надвірними побутовими спорудами, земельною ділянкою ( а.с.100-101).

Разом з тим суд приймає до уваги покази свідків, а саме виконуючого обов'язки Рибальського старостинського округу ОСОБА_12, який вважає , що сина ОСОБА_5 краще залишити з матір'ю оскільки, в школі за його місцем проживання в нього склалися доброзичливі відносини з однолітками, а зміна навчального закладу може негативно вплинути на психологічний стан дитини, крім того, недоцільно розлучати його з братом ОСОБА_4, який бажає залишитися разом з матір'ю. Такі ж покази вчителя, яка навчає ОСОБА_5 та спеціаліста сільської ради, яка добре знає цю родину, а також суд приймає до уваги висновок Охтирської районної державної адміністрації.

При цьому суд також враховує обставину, встановлену в судовому засіданні про те, що батько не проявляє інтересу до сина ОСОБА_4,2003 року народження та сина ОСОБА_5, 2008 року народження, не цікавиться їхнім навчанням, вихованням, здоров»ям, не відвідує своїх дітей. Про це пояснив позивач, що він зайнятий роботою.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Ст. 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров'ю дитини.

Згідно зі ст. 19 цього Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із ст. 9 вказаної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 ст. 11, ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі «Олсон проти Швеції (N2) від 27.11.1992) зазначає, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При вирішенні даної справи суд також виходить із положень ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивач в розумінні ст. 60 ЦПК України не надав суду належних, допустимих, переконливих доказів.

Розглядаючи вимогу про визначення місця проживання сина ОСОБА_3, суд вважає, що в даному випадку між сторонами відсутній спір, оскільки останній самостійно визначився з місцем свого проживання, так як навчається в Охтирському ліцеї, тому проживає разом з батьком, а на вихідних проживає у матері.

Суд також враховує, що позивач щодо визначення місця проживання середнього сина ОСОБА_4, 2003 року народження не порушує питання, тому суд не виходить за межі заявлених вимог. Разом з тим враховуючи цю обставину, суд вважає, що саме це не буде відповідати інтересам дітей, недоцільно розділяти дітей між собою, так як спільне проживання, спілкування братів між собою позитивно впливатиме на їх розвиток, відповідатиме їх спільним інтересам.

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що відповідачка любить як мати своїх дітей, проявляє турботу про них, цікавиться їхнім навчанням, дозвіллям, відвідує школу при необхідності, батьківські збори, в міру своїх можливостей та матеріальної забезпеченості створює належні умови для проживання, виховання дітей.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, враховуючи викладені вище обставини справи, виходячи з інтересів дітей, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, умови, створені для дітей за місцем проживання матері та усталений спосіб їх життя, враховуючи вік дітей, їх ставлення до обох батьків, вважає за доцільне залишити місце проживання дітей в межах заявлених вимог разом з матір'ю, так як це відповідатиме інтересам самих дітей. При цьому суд враховує можливість батька забезпечувати належні умови виховання та розвитку дітей, а також те, що він має можливість безперешкодно відвідувати дітей, спілкуватися з ними, виконувати свої батьківські обов'язки та піклуватися про дітей за місцем проживання відповідачки.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вже звертався у 2015 році до суду з аналогічним позовом, рішенням Охтирського міськрайсуду від 20.05.2015 року йому було відмовлено,однак, позов заявлявся дещо з інших підстав та відносно визначення місця проживання усіх трьох дітей, тому на даний час суд розглянув позов по суті.

З огляду на викладене в позові необхідно відмовити з вищевикладених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи виконавчий комітет Грунської сільської ради Охтирського району, Сумської області, виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області, служба у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дітей відмовити за необгрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко