Справа№592/2426/17
Провадження №2/592/974/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Корольова Г.Ю.,

за участю секретаря Строколіс В.Г.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.03.2013 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № SU0GR714352895, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9442,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заявка разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розтрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.01.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 18 042 грн. 36 коп., з яких: 6628 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 4 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 661 грн. 01 коп. заборгованість за пенею та комісією, 9 412 грн. 81 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язаннь за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 835 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просили стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № SU0GR714352895 від 08.03.2013 р. у сумі 18 042 грн. 36 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 визнав частково позов, вважає завищеною суму за відсотками, пенею та комісією, штрафами. Просив зменшити неустойку та застосувати строки давності відносно пені та відносно процентів.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 208.03.2013 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № SU0GR714352895, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9442,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а. с. 7-23).

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Згідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 17.01.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 18 042 грн. 36 коп., з яких: 6628 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 4 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 661 грн. 01 коп. заборгованість за пенею та комісією, 9 412 грн. 81 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язаннь за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 835 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова).. (а.с. 5-6).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту, процентами, комісією та пенею.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом почала утворюватись з 11.10.2013 року

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно положень ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується..

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Про своє порушене право позивач дізнався ще 11.10.2013 року, оскільки з цього часу, згідно наданого розрахунку заборгованості відповідач не в повному обсязі став проводити оплату таких послуг. Проте, із позовом позивач звернувся лише 23.02.2017 року, в якому просить стягнути заборгованість,я ка розпочалася з 11.10.2013 року по 17.01.2017 р., тобто цей період перевищував загальний строк позовної давності, встановлений законом у три роки.

Оскільки позивачем жодних доказів поважності пропуску цього строку не надано, тому у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з 01.11.2014 по 17.01.2017 р, відповідно до довідки розрахунку заборгованості.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за три роки, а саме за період з 01.11.2014 по 17.01.2017 р. в сумі - 6628,23 грн., згідно розрахунку заборгованості.

Системний аналіз кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором пеня та комісія є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою.

За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано сум, які нараховуються як неустойка, та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, та мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Відповідач ОСОБА_2 частково заперечуючи проти позову, просив зменшити розмір неустойки, процентів та пені.

Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, майновий стан відповідача ОСОБА_2, розмір нарахованої заборгованості за пенею та комісією 10 073,82 грн., період виникнення прострочення виконання зобовязання, інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що ці обставини мають істотне значення, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки: пені та комісії до 200 грн.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Позивачем відповідно до наданого розрахунку нараховано пеню за ставкою 1 %, а також одночасно нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 835,35 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі: 500 грн. штраф фіксована частина та 835,35 грн. штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 6 833 грн. 19 коп., з яких: 6 628 грн. 23 коп. - заборгованість за кредитом; 4 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605 грн. 96 коп. (6833,19 грн. х 1600:18042,36).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SU0GR714352895 від 08.03.2013 р. у розмірі 6 833 грн. 19 коп. та судовий збір у сумі 605 грн. 96 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова