Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1699/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

05.10.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря:Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6, служба у справах дітей Олександрійської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6, служба у справах дітей Олександрійської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення.

Просив виселити ОСОБА_4 та її синів ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому, його доньці ОСОБА_6 та онучці ОСОБА_8 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1.

З його дозволу, в якості квартирантки в дану квартиру вселилась відповідач ОСОБА_4 з якою проживають її сини ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Про те, що відповідач була зареєстрована в даній квартирі як квартирантка свідчить довідка ЖЕКу. З відповідачкою договору найму житла не укладав.

Відповідач різко змінила своє ставлення до нього та стала вести себе так, нібито вона є власником квартири. На його зауваження вона не реагує, влаштовує сварки в ході яких його ображає її співмешканець, ще й наносив йому тілесні ушкодження.

ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, розпиває спиртні напої. Він неодноразово викликав працівників правоохоронних органів. Коли він заходить до квартири, то на його адресу відповідач висловлюється нецензурною лайкою, до дверей його кімнати прив'язує свою собаку, перешкоджає користуватись допоміжними приміщеннями в квартирі.

Його донька з онукою бояться знаходитись в квартирі з відповідачкою. Він змушений неодноразово звертатись з заявами до правоохоронних органів з проханням захистити його та допомогти виселити відповідачку з квартири, які проводили бесіди з нею, але результатів це не дало.

Попереджав відповідача, що згідно ст.319 ЦК України, він як власник квартири, вимагає здійснити її виписку та звільнити квартиру АДРЕСА_1.

Зазначає, що є чоловіком похилого віку, хворіє на хронічні захворювання та потребує спокою, а таке зневажливе відношення відповідача до нього ускладнюють стан його здоров'я.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючі у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачем не були надані докази щодо систематичного порушення відповідачем правил співжиття, антигромадської поведінки та доказів повторного застосування заходів запобігання та громадського впливу до відповідачів, як обов'язкових умов для застосування ст.116 ЖК України, а тому підстави для виселення ОСОБА_4 та її дітей з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла відсутні. Суд також дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права власності позивача в обраний ним спосіб шляхом задоволення позову, заявленого на підставі ст. ст. 319, 391 ЦК України та ст.167 ЖК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Посилався в скарзі на те, що судом неправильно встановлено обставини справи та дано неправильну оцінку доказам, які він надавав щодо порушень правил співжиття відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та в рівних частинах зареєстрована за ними (а.с.5,14).

Судом першої інстанції було встановлено та взято до уваги рішення суду у іншій справі, яке набрало законної сили і є обов'язковим для осіб прав і інтересів яких воно стосується, а саме встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1995 році вселилася до спірної квартири як неповнолітня донька ОСОБА_11, з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі до 2003 року; з 14 лютого 1998 року за адресою цієї квартири зареєстроване її місце проживання. Тобто відповідач вселилася до квартири в установленому законом порядку і набула прав і обов'язків передбачених ст. 64 ЖК України. (а.с.117-118, 119-121).

Доводи позивача про незаконне вселення ОСОБА_4 в квартиру та щодо її проживання в даній квартирі без законних на те підстав, не знайшли свого документального підтвердження.

При розгляді справи в апеляційному суді сторонами було підтверджено, що вони мають окремі рахунки щодо оплати комунальних послуг, а тому квартира в якій проживають по суті є комунальною.

Згідно ст.ст. 156, 64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у тому числі колишніх, можливо за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово в 2016 році звертався до органів поліції із заявами на дії відповідача, постановою від 09 листопада 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку з відсутністю події злочину; а висновків про результати розгляду повідомлення ОСОБА_3 від 06.04.2016 р, 11.04.2016 р., 20.04.2016 року вбачається, що ознак кримінального правопорушеннях у діях ОСОБА_4 не вбачється. (а.с126,127,128,129,130).

Відсутнє офіційне попередження про порушення відповідачем правил співжиття з позивачем.

Апеляційний суд згідно вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: