Справа № 438/1465/15-ц
Номер провадження 2/438/41/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Дробчак Г.К.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про виділ частки житлового будинку в натурі, у якому, на підставі ст.ст.355, 364, 368-371 Цивільного Кодексу України, просить постановити рішення про розподіл між сторонами належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку №17 по вул.Коваліва в м. Бориславі Львівської області відповідно до долей, що належать їм в цьому будинку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі права приватної власності, зокрема свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого Бориславською державною нотаріальною конторою 04 лютого 1994 року №290 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2011 року (за реєстровим №1113) позивачу належить ? та 1/6 ідеальних частин житлового будинку №17 по вул.Коваліва у м. Бориславі Львівської області. Відповідачу належить, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 серпня 2011 року 1/3 ідеальних частин спірного житлового будинку. Стверджує, що між сторонами встановлений певний порядок користування житловими та нежитловими приміщеннями спірного житлового будинку, разом з тим відповідач уникає у добровільному порядку провести поділ будинку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснили, що є технічна можливість проведення як поділу спірного житлового будинку №17 по вул.Коваліва в м. Бориславі Львівської області, так і виділ у натурі належної позивачу частки у спірному будинку на згідно І варіанту висновку судової інженерно-технічної експертизи №6 від 14 вересня2016 року. Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні позов не визнала. Відповідач пояснила, що їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 вересня 2011року належить 1/3 ідеальна частина будинку № 17 по вул.Коваліва в м.Бориславі та відповідна частина господарських споруд, які належать до даного житлового будинку. Позивач чинить їй перешкоди в користуванні її частиною спірною житлового будинку, зайнявши більшу частину будинку та господарських споруд. Заперечує проти задоволення позовних вимог також із підстав, що висновок судової будівельно-технічної експертизи, на який посилається позивач, не стосується заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_1 та складений судовим експертом з істотним порушенням норм діючого законодавства, істотно порушує її право власності на частку у спірному майні, та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Представник відповідача ОСОБА_4 додатково пояснила, що виходячи із вимог ст.11 ЦПК України, - диспозитивності, суд не може розглянути заявлений позивачем ОСОБА_1 позов про виділ частки житлового будинку в натурі інакше, як у в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін у справі. Враховуючи той факт, що наявний у матеріалах справи висновок судової інженерно-технічної експертизи №6 від 14 вересня 2016року виходить за межі заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки у ньому експертом розроблено лише 2 варіанти поділу спірного житлового будинку, які обидва передбачають втручання в несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування, про що експерт ОСОБА_5 ствердив суду у своїх поясненнях, відтак вищезгаданий висновок не може бути взятий судом до уваги як належний та допустимий доказ і бути підставою для вирішення даної цивільної справи по суті. Даний висновок судової інженерно-технічної експертизи №6 від 14 вересня 2016року, на думку представника відповідача, є необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумнів в його правильності. Зокрема експертом в порушення вимог закону не взято до уваги правовстановлюючий документ на частку в спірному житловому будинку відповідача ОСОБА_3, згідно якого їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 житлового будинку №17 по вул.Коваліва в м. Бориславі Львівської області, загальною площею 145,7 кв.м., житловою площею 68, 0 кв.м., що як наслідок привело до істотного порушення її права власності на частку у спірному майні - необґрунтованого її зменшення. Крім того, експертом в порушення вимог закону розроблено 2 варіанти поділу спірного житлового будинку, без проведення огляду, оцінки та поділу належних до спірного житлового будинку господарських будівель, а саме: цегляного сараю «Б», металевої вбиральні «В», металевої огорожі «І», бетонного колодязя «К», які складають з будинком одне ціле, а отже відповідно не враховані при поділі позивачу частки в спільному майні. Даний висновок судової інженерно-технічної експертизи №6 від 14.09.2016року є суперечливим за своїм змістом, адже у дослідницькій частині даного висновку експерт зазначає, що самовільно споруджені в будинковолодівнні будови не досліджуються і при розробці варіантів розподілу не враховуються, однак, у частині «висновки» експерт незаконно виділяє позивачу ОСОБА_1 самочинно переобладнані приміщення літ2-3 площею 14,9 кв.м. та бере до уваги наявність індивідуального водопостачання та каналізації у самочинно збудованих приміщеннях. Необґрунтовано згідно 2 варіантів поділу експерт виділяє позивачу виключно житлові кімнати, а допоміжної площі у вигляді приміщення санвузла взагалі не виділяє і при цьому приходить до незаконного висновку про можливість поділу спірного житлового будинку. В порушення вимог п.35-37 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року за №1440, експерт при проведенні поділу спірного житлового будинку застосував лише один метод оцінки, без належного обґрунтування використання інших підходів оцінки, зокрема порівняльного. Позивачем не надано суду іншого висновку судової будівельно-технічної експертизи, яка би передбачала розроблені судовим експертом варіанти виділу у натурі належної позивачу частки у спірному будинку, як і не представлено відповідні дозволи, що дають право на виконання будівельних робіт, повязаних із виділом належної йому частки будинку, відтак заявлений ним позов є безпідставним.

Допитаний у судовому засіданні у якості експерта ОСОБА_5 підтримав свій висновок судової інженерно-технічної експертизи від 14 вересня 2016 року та надав суду пояснення, що відповідають зазначеному висновку.

Суд, заслухавши пояснення сторін, іх представників, пояснення експерта ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бориславською державною нотаріальною конторою від 04 лютого 1994року №290 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2011року (за реєстровим №1113) позивачу ОСОБА_1 належить відповідно ? та 1/6 ідеальні частини житлового будинку №17 по вул.Коваліва в м. Бориславі Львівської області. Відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2011року, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори за реєстровим №1131 та зареєстрованого в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 19 жовтня 2011року за реєстраційним номером 28936057, належить 1/3 ідеальна частина спірного житлового будинку.

Житловий будинок №17, розташований по вул.Коваліва в м. Бориславі Львівської області., позначений на плані «А-1» цегляний та складається в цілому після переобладнання з двох квартир, пяти житлових кімнат та двох кухонь. Загальна площа будинку після переобладнання 187,5 кв.м., житлова площа 82,9 кв.м. До переобладнання: кухонь дві, житлові кімнати чотири, загальна площа 145,7 кв.м., житлова площа 68,0 кв.м. Самовільно побудовано: гаражі «Г» та «Д», сіни «а», самовільно переобладнано кухню «2-3» в житлову кімнату.

До будинку відносяться також: цегляний сарай «Б», металева вбиральня «В», металева огорожа «І», бетонний колодязь «К».

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого обєктів. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст.ст. 316, 317, 376 ЦК України не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна.

Позивач та його представник, як підставу для задоволення позовних вимог, посилаються на технічну можливість проведення поділу спірного житлового будинку, а також виділу у натурі належної позивачу частки у спірному будинку визначеному у висновку судової інженерно-технічної експертизи №6 від 14 вересня2016 року, зокрема варіант 1, зазначений у резолютивній частині зазначеного висновку.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 52 ЖК Української РСР переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які передбачають втручання в несучі конструкції та /або інженерні системи загального користування, передбачають отримання документів, що дають право на їх виконання.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки в натурі (поділ майна), повинен передати співвласнику частину жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання нежилих приміщень на житлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.

Для вирішення зазначених питань та зясування обставин справи необхідні спеціальні знання (технічні та у галузі будівництва).

Питання про призначення будівельної технічної експертизи для дослідження зазначених питань та технічної можливості виділу (поділу) спірного будинковолодіння сторони не порушували, клопотання не заявляли.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для справи. Факти, що входять в предмет доказування, визначені у ч.1 ст. 179 ЦПК України. За ч.2 ст. 59 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і належності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст. 58,59 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону.

Підстави і порядок призначення експертизи встановлені ст. 143 ЦПК України, згідно якої експертиза призначається судом для зясування обставин, що мають значення для справи.

За приписами ст. 10 ЦПК України, суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обовязки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз. Таким правом сторони не скористалися.

Відтак - позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, які б давали підстави для задоволення позову про виділ (поділ) спірного майна. Зокрема, позивачем ОСОБА_6 не подано суду доказів, що підтверджували можливість виконання будівельних робіт, повязаних із виділом належної йому частки будинку. Як і не подано відповідних доказів, зокрема технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам; висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки, погодження відповідних служб для встановлення відокремленого газо, - водо,- та енергопостачання.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки у позові ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі, тому судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч. 3, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку, розташованого за адресою м.Борислав Львівської області, вул.Коваліва,17 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш