Справа № 504/31/17
4-с/504/1/174-с/504/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі

головуючої судді Вінської Н.В..

секретарі Білаш А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Лиманського району Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця в.о. начальника Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із скаргою, посилаючись на те, що 16.12.2016 року постановою в.о. начальника Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 53146629 по виконанню виконавчого листа № 504/2371/15-ц, виданого 07.12.2016 року Комінтернівським районним судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років починаючи з 07.07.2015 року. 20.12.2016 року постановою державного виконавця у зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить боржникові в межах суми боргу. 20.12.2016 року в.о. начальника відділу ДВС винесено постанову про опис та арешт його автомобіля НОМЕР_1 та передано його стягувачу на відповідальне зберігання, а 23.12.2016 року винесено постанову про залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання. Вважав, що під час прийняття постанов державною виконавчою службою були порушені норми закону «Про виконавче провадження», оскільки про наявність виконавчого провадження йому стало відомо лише 26.12.2016 року за його особистою ініціативою, так як ні йому, як боржнику, ні ОСОБА_4, як стягувачу копія постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом не направлялась. Відповідно до виконавчого документу судом визначено стягувати з нього періодичні платежі у розмірі 500 грн. щомісячно. Та заява стягувача не містить інформації про будь-яку наявну суму боргу. І на момент відкриття виконавчого провадження не було відомостей про розмір його заборгованості перед стягувачем, та органу ДВС не було відомо наявність про сам факт наявності будь-якої заборгованості. Більш того, розрахунок заборгованості зроблений лише 23.12.2016 року. На момент звернення з виконавчим листом до органу ДВС він із стягувачем дійшли певних домовленостей та розмір наявної заборгованості ним не заперечувався, і тому у стягувача не було підстав для предявлення виконавчого документа для примусового виконання. За таких обставин у державного виконавця не було підстав для відкриття примусового виконання у звязку з чим постанова про відкриття виконавчого провадження має бути скасована. За тих самих підстав має бути скасованою постанова ДВС від 20.12.2016 року про арешт майна боржника. 26.12.2016 року він ознайомився з матеріалами кримінального провадження у якому на той час були відсутні будь-які відомості про наявність будь-якого майна. Оскаржуєма постанова не містить жодних відомостей про розмір стягнення та інших витрат. При прийнятті постанови від 20.12.2016 року не було зясовано обставини, чи не відноситься автомобіль до категорій майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами. Так при прийнятті постанови державним виконавцем не враховано, що автомобіль на який накладено арешт він використовує для релігійних культів та ритуальних обрядів та для професійних занять. Крім того, не повідомлення про відкриття провадження позбавило його встановленої законом можливості на запропонування державному виконавцю види майна та предмети, які необхідно реалізувати у першу чергу. Постанова складалась за його відсутності, арештоване майно передане на відповідальне зберігання стягувачеві (ключі від автомобілю знаходяться у нього і їх дублікатів немає ні у органу ДВС, ні у стягувача), постанова не містить обовязкових даних про марку, модель, рік випуску, обєм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті та колір. 16.12.2016 року він звернувся до начальника відділу ДВС ОСОБА_2 із клопотанням про заміну зберігача. Крім того, у автомобілі залишилися продукти харчування та інші речі, які швидко псуються, однак вони вже були давно зіпсовані ще після минулого арешту та вилучення автомобіля 12.09.2016 року, чим порушено вимоги ч. 7 ст. 56 Закону, відповідно до якого продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Під час опису та арешту майна не була перевірена дієздатність понятих. Просив суд перевірити їх дієздатність та зясувати інші обставини справи (?). Підставами для скасування арешту зазначено те, що в.о. начальника відділу ОСОБА_2 був позбавлений премії за його скаргою, оскільки автомобіль був вилучений у нього ще 12.09.2016 р. в межах виконавчого провадження № 48969464 та після його завершення мав бути йому повернутий, і тому 20.12.2016 року здобутий незаконно та переданий на відповідальне зберігання стягувачу, яка до цього його утримувала незаконно та протиправно. На сьогодні місце зберігання автомобіля йому не відомо, доступ до автомобіля та речей відсутній та він сумнівається у тому, що його автомобіль не пошкоджено, або не знищено внаслідок безвідповідального зберігання. За таких обставин вважав що постанова про опис та арешт майна підлягає скасуванню. Постанова державним виконавцем була винесена 20.12.2016 року, а вже 23.12.2016 року була винесена постанова про залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, чим порушено вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» Так як звіт та оцінка повинна бути складена не раніше дати постанови про арешт майна. Так як він був необізнаним про відкриття даного виконавчого провадження до 26.12.2016 року, то постанова від 23.12.2016 року про залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання має бути скасованою. Просив суд: 1. Визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_2 від 16.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження; 2. Визнати неправомірною та скасувати постанову від 20.12.2016 року у виконавчому провадженні № 53146629 в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_2 про арешт майна боржника; 3. Визнати неправомірною та скасувати постанову від 20.12.2016 року про опис та арешт майна (коштів) боржника; 4. Визнати неправомірною та скасувати постанову від 23.12.2016 року про залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання; 5. Визнати неправомірними дії та рішення у виконавчому провадженні, щодо передачі на відповідальне зберігання автомобіля стягувачеві ОСОБА_4; 6. Визнати неправомірною бездіяльність у виконавчому провадженні щодо ігнорування та не розгляду заяви боржника ОСОБА_1 про заміну зберігача автомобіля; 7. Зобовязати державного виконавця повернути ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_2.; 8.зобовязати державного виконавця повернути особисті речі боржника, які знаходились у автомобілі у момент його опису та арешту, а саме 1) автомобільний принтер HP Deskjet 460 с, вартістю 1 000 грн.; автомобільний відео регістратор DOD F9000LHD, вартістю 2 000 грн.; GPS навігатор PRESTIGIO Geo Vision 5058 Navitel, вартістю 1 5000 грн.; авто компресор Ring RAC 630 , вартістю 1000 грн.; автомобільний пилосос Voin VL 330вартістю 500 грн.; автомобільна аптечка із ліками, вартістю 500 грн.

В призначене судове засідання скаржник не зявився, будучи повідомленим своєчасно і належним чином, надав суду додаткові пояснення та заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, надав суду копію виконавчого провадження номер за ЄДРВП 53146629.

Судовим розглядом встановлено, що Комінтернівським районним судом Одеської області 15.11.2016 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, тобто до 05 березня 2017 року у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з 07 липня 2015 року.

16.12.2016 року в.о. начальника Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

За розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_1 має заборгованість по виконавчому листу № 504/2371/15-ц за 2015 рік 2887, 09 грн. за 2016 рік 5 870,96 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник ОСОБА_1 за в період часу 2015- 2016 рік жодного разу не здійснив жодного платежу, у розмірах визначених рішенням суду.

20.12.2016 року державною виконавчою службою накладено арешт на все майно, що належить боржнику, відповідно до постанови.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд виходив з того, що дії державного виконавця про відкриття провадження, накладення арешту, про залучення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, передання автомобіля на відповідальне зберігання здійснені відповідно до закону та спрямовані на практичну реалізацію виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обовязковим для виконання.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд приймає до уваги, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про надіслання постанови про відкриття провадження рекомендованим листом, однак дана обставинна не може вплинути на визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

По питанню заміни зберігача автомобіля та його повернення ОСОБА_1, то таке клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_1 протягом року не здійснив жодного платежу на користь стягувача, як то визначено рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині повернення особистих речей, які нібито знаходились у автомобілі під час його арешту, то скаржником не надано, а судовим розглядом не встановлено жодного належного та допустимого доказу даних обставин.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Арешт і вилучення майна (коштів) боржника, здійснюється відповідно до вимог ст. 56 Закону, зокрема арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, повязаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обовязковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобовязані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника, здійснюється відповідно до вимог ст. 57 Закону, за якою визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно ст. 58 Закону визначено умови зберігання майна, на яке накладено арешт. Так майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обовязок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання). Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування. У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сімї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Порядок і умови зберігання зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України. Порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 2, 56-58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383, 387 ч. 2 ЦПК України суд,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця в.о. начальника Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5 денний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя: Н.В. Вінська