Справа № 186/432/17
Провадження номер № 2/0186/259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Актабанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № /Т/972127 від 11 жовтня 2013 року, на споживчі потреби. За умовами кредитного договору відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надано кредит в розмірі 35 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 0,01 % річних, та щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 1137,50 гривень, які включаються в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п.2.1.3 Кредитного договору погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 (пятнадцятого) числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2109,88 грн. з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 10 жовтня 2016 року.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 15 березня 2017 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 550,74 гривень. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 34 027,96 гривень, строкової заборгованості за процентами в розмірі 0,35 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12,55 гривень, простроченої комісії за обслуговування кредиту в розмірі 31 759,88 гривень, та штрафу по кредиту в розмірі 3750,00 гривень.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 69 550,74 гривень, та судові витрати по справі в сумі 1600,00 гривень.

У судове засідання представник позивача не зявився, направив суду заяву, в якій прохав суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник за дорученням ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали, представник відповідача ОСОБА_2 надав суду заперечення відповідно до яких, позовну заяву вважає необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства України з наступних підстав.

ПАТ «Актабанк» з 15 листопада 2013 року по теперішній час жодного разу не предявляв вимог про сплату кредиту, процентів за користування кредитом, штрафних та інших санкцій, а у такому випадку на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки і її розрахунок починається з дня, коли особа дізналася, або могла дізнатися про порушення її права, а у даному випадку останній платіж по кредиту був проведений 15 листопада 2013 року, а банк звертається до суду тільки 24 березня 2017 року, тобто зі спливом трирічного строку.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №35 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої стаття 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Абзацом другим п.31 вищевказаного Пленуму передбачено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності до боржника і річного строку щодо вимог щодо стягнення штрафу та пені.

Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у звязку зі спливом строку позовної давності.

У судове засідання 08 червня 2017 року відповідач ОСОБА_1 та його представник за дорученням ОСОБА_2 не зявились, представник за дорученням ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № /Т/972127 від 11 жовтня 2013 року, на споживчі потреби. За умовами кредитного договору відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надано кредит в розмірі 35 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, та щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 1137,50 гривень, які включаються в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п.2.1.3 Кредитного договору погашення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 (пятнадцятого) числа кожного місяця рівними частинами в сумі 2109,88 грн. з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 10 жовтня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязання по кредитному договору № /Т/972127 від 11 жовтня 2013 року не виконав, тому станом на 15 березня 2017 року за ним існує заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку наданого позивачем, у розмірі 69 550,74 гривень. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 34 027,96 гривень, строкової заборгованості за процентами в розмірі 0,35 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 12,55 гривень, простроченої комісії за обслуговування кредиту в розмірі 31 759,88 гривень, та штрафу по кредиту в розмірі 3750,00 гривень.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № /Т/972127 від 11 жовтня 2013 року, відповідачем 15 листопада 2013 року сплачено в погашення заборгованості по тілу кредиту 972,04 гривні та 1137,50 гривень в рахунок погашення комісії за обслуговування кредиту, 16 грудня 2013 року відповідачем сплачено 90,12 гривень в рахунок погашення комісії за обслуговування кредиту, після чого більше платежів не було.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання; якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

На підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За умовами кредитного договору № /Т/972127 від 11 жовтня 2013 року, відповідач зобовязаний погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту, щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 (пятнадцятого) числа кожного місяця рівними частинами.

Таким чином з моменту несплати відповідачем всіх платежів за попередній звітний місяць у позивача виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Отже строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з кредиту сплив 16 грудня 2016 року, тоді як позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором подано банком до суду 29 березня 2017 року, що підтверджується штемпелем на конверті, тобто з пропуском загального строку позовної давності звернення до суду три роки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено відповідачем, та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 261, 267, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Актбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: /ОСОБА_3/