АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2023/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради про зобовязання вчинити дії щодо передачі у власність (приватизації) житла, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради про зобовязання вчинити дії щодо передачі у власність (приватизації) житла, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. Скоропадського (Страйгородського) м. Умані з 06.10.1976 року.

У 1998 році ОСОБА_6 подала заяву на ім'я міського голови про передачу у приватну спільну сумісну власність квартири, що займає, разом із членом своєї сім'ї на умовах найму.

15 квітня 2011 року рішенням Уманського міськрайонного суду був розірваний шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати у вказаній квартирі.

04.03.2015 року ОСОБА_7 помер та після його смерті позивачка виявила, що квартира не приватизована.

У звязку з чим просила суд зобов'язати Уманську міську раду Черкаської області, в особі відділу житлово-комунального господарства, вчинити дії по передачі у власність (приватизацію) ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 загальною площею 23,6 кв.м.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу вважаючи, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_6 суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка не надала суду доказів того, що відділ ЖКГ Уманської міської ради станом на 1998 рік або ж 2016 рік був органом, уповноваженим на здійснення приватизації квартири, наймачем якої вона є, і що відповідач порушив, не визнає або оспорює право ОСОБА_6 на приватизацію квартири станом на день звернення до суду за захистом порушеного права.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що 11.02.1998 року В.І. ОСОБА_6 звернулась до міського голови Уманської міської ради із заявою № 1 про приватизацію ними однокімнатної квартири АДРЕСА_2 (Скоропадського) в м. Умані Черкаської області, загальною площею 23,6 кв.м. Зазначена заява була затверджена керівником підприємства що обслуговує житло та скріплено підписом та печаткою керівника цегельного заводу (а.с. 22).

Заява ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про приватизацію житла з відповідним пакетом документів була передана міським головою м Умані до створеного ним органу приватизації відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради. Дані документи були прийняті органом приватизації для роботи.

На час подання заяви ОСОБА_6 була наймачем квартири, а ОСОБА_7 членом сім'ї наймача, про що зазначено в довідці про склад сім'ї наймача ізольованої квартири, і вони були прописані та проживали за вказаною адресою з 06.10.1976 року.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до ч. 1 ст. 8. Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно п. 3 ст. 8 цього Закону організація проведення приватизації та оформлення права власності, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме: не підлягають приватизації: квартири музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Станом на лютий 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не отримали від органі приватизації відмови в приватизації жилого приміщення державного житлового фонду та також не отримали позитивного вирішення своєї заяви про приватизацію житла.

На підставі поданої заяви та довідки про склад сім'ї наймача у 1998 році Уманським відділом КП «ЧООБТІ» були підготовлені документи на приватизацію квартири, але розпорядження органу приватизації не підписано та не завірено печаткою, про що зазначено у відповіді Уманського відділку КП «ЧООБТІ» від 26.04.2016 року № 731, таким чином приватизація житла вважається не завершеною.

Рішення про приватизацію за заявою подружжя ОСОБА_7 не було прийняте органом приватизації без наведення мотивів шляхом видання відповідного розпорядження, підтверджується і відповіддю відділу ЖКГ Уманської міської ради від 04.05.2016 № 485/09 (а.с.18) та копією проекту розпорядження органу приватизації, який не підписаний та на якому не проставлена печать відповідно органу (а.с. 19).

Таким чином, прийнявши до роботи документи від подружжя ОСОБА_7 в 1998 році на приватизацію однокімнатної квартири в багатоквартирному будинку орган приватизації, відповідач по справі відділ житлово-комунального господарства Уманської міської ради, визнав своє право на вчинення дій по приватизації житла в даному будинку, так як заява ОСОБА_6 з проханням на передачу квартири в спільну власність шляхом приватизації підписана балансоутримувачем та власником житла, Уманським цегельним заводом та скріплена відповідною печаткою (а.с.22). Довідка про склад сімї також підписана Уманським цегельним заводом (а.с.21).

Відповідно до довідки № 255 Уманського цегельного заводу від 27.11.1997 року на час подання заяви № 1 11.02.1998 року багатоквартирний будинок по вул. Страйгородського (Скоропадського), 9, знаходився на балансі Уманського цегельного заводу.

Свої повноваження на право приватизації квартири АДРЕСА_3 підтверджено і відповідачем по справі, відділом житлово-комунального господарства Уманської міської ради, яким було видано проект розпорядження на виготовлення технічної документації на приватизацію квартири (а.с. 18, 24). Крім того, відділом житлово-комунального господарства Уманської міської ради в 2008 році проводилась приватизація квартири №15 та №4 по вул. Страйгородського ( нині Скоропадського), 9 в м. Умані (а.с. 63-64).

Тому висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем відділом житлово-комунального господарства Уманської міської ради не порушуються права позивачки при вирішенні її заяви про приватизації жилого приміщення не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення та зобовязання відповідача вчинити дії по передачі у власність (приватизацію) ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_4, загальною площею 23,6 кв.м. відповідно до заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на приватизацію житла від 11.02.1998 року.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року задоволити частково, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради про зобовязання вчинити дії щодо передачі у власність (приватизації) житла задоволити частково.

Зобовязати Уманську міську раду в особі відділу житлово-комунального господарства вчинити дії по передачі у власність (приватизацію) ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_4, загальною площею 23,6 кв.м. відповідно до заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на приватизацію житла від 11.02.1998 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :