Справа: 164/2161/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Маневицького району Волинської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що її матері ОСОБА_5, за життя належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Шкільній, № 31, в с. Старосілля Маневицького району Волинської області. 31 грудня 2016 року мати позивача померла, однак ще за життя 17 листопада 2014 року посвідчила заповіт на імя свого сина ОСОБА_4, який своєю письмовою заявою відмовився від прийняття спадкового майна. ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_2., її представник ОСОБА_6, кожен зокрема, не зявилися, однак подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився однак до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом установлено, що 31 грудня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8).

Із матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2014 року ОСОБА_5 посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла синові ОСОБА_4, який своєю письмовою заявою відмовився від спадкового майна (а.с.9-10).

Із витягу з погосподарської книги № 4 за 2016-2020 роки та довідки ОСОБА_3 сільської ради Маневицького району Волинської області № 1609 від 21 червня 2017 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Шкільній, 31, в с. Старосілля Маневицького району Волинської області є ОСОБА_5, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в ньому. Оскільки інші спадкоємці спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 (а.с. 14-15).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1169/02-31 від 12 вересня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 2016 року, оскільки позивачем не було надано жодних документів, які підтверджують державну реєстрацію спадкового майна (а.с. 16).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 1319/1-16 від 10 жовтня 2017 року після смерті ОСОБА_5 яка померла 31 грудня 2016 року, була заведена спадкова справа № 215 за 2017 рік. 29 червня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 27-28)

Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 14 вересня 2017 року житловий будинок, що знаходиться в с. Старосілля Маневицького району Волинської області по вул. Шкільній, 31, відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 19).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1261, 1269, 1270 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом право власності на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку № 31 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Шкільній в с. Старосілля Маневицького району Волинської області, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_5.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська