Номер провадження: 22-ц/785/5454/17
Номер справи місцевого суду: 523/5728/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Бахірко А.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2017 року , у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

- про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеними позовом в котрому зазначала що сторони є суміжними землекористувачами земельних ділянок які розташовані по вул. Февральська, 55а та 55 в м. Одесі. ОСОБА_7 є землекористувачем земельної ділянки № 55 яка самовільно зайняла 10,4 кв.м. її земельної ділянки та на ній самовільно побудувала два сараї,встановили огорожу між ділянками з зайняттям її частини земельної ділянки. Захоплення її частини земельної ділянки становить довжиною 31,07 кв.м..

Крім того, до її огорожі примикає незаконно збудований сарай, під літ. «И». Частина вказаного сараю знаходиться на межі .

На надлишках землі відповідачі збудували сарай літ. «К», площа зайнятої ділянки позивача склала 1,4 кв.м. Відповідачами в порушення санітарних норм на самовільно захопленій ділянці на відстані не більше 4 метрів від будинку позивача під літ. «Б» збудувала дворову вбиральню літ. «З», неприємний запах від якої завдає позивачу та членам її родини фізичні страждання. Захоплення частини земельної ділянки заважає користуватися будинком.

Посилаючись на вищезазначене просила зобовязати відповідачів звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташованої по вул. Февральська,55а в м. Одесі на площі 12,1 кв. м, та привести її в попередній стан, придатний для використання шляхом демонтажу та знесення частини двох сараїв і забору за власний рахунок. Зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом демонтажу та знесення самовільно збудованої дворової вбиральні на надлишках земельної ділянки, розташованої по вул. Февральська, 55 в м. Одесі за власний рахунок.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки за адресою:м. Одеса, вул. Февральська,55а, на площі 12,1 кв.м. та привести її в попередній стан шляхом знесення частини двох сараїв літ."И" ( 2,62 м.) та літ. "К" (1,4 кв.м), а також огорожі №4 довжиною 31,07 м., згідно з матеріалами висновку судової земельно-технічної експертизи №4795/24 від 29.03.2016 р. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_6 будинком за адресою:м.Одеса, вул.Февральська, 55а, шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановленої дворової вбиральні літ."З", розташованої на надлишках земельної ділянки за адресою: м.Одеса, вул.Февральська, 55, згідно з матеріалами висновку судової земельно-технічної експертизи №4795/24 від 29.03.2016 р. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 250 грн. В іншій частині вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про відмову в позовних вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на недоведеність що господарські будівлі побудовані на земельній ділянці позивачки, оскільки не встановлені межі суміжних земельних ділянок питання щодо яких вирішують органи місцевого самоврядування.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла до висновку що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що самовільно побудовані господарські споруди на земельній ділянці позивача підлягають знесенню. Дворова вбиральня під літ « З» самовільно побудована без врахування санітарних правил так як побудована на відстані менше 20 метрів від будинку під літ « Б» позивачки та порушує її право.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено,що ОСОБА_9 була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. у селищі Більшовик під № 141 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 04.05.1956 року.( а.с.60 т.1).

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2003 року ОСОБА_10 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці пл..600 кв.м. по вул.Февральська55 у м. Одеса.

Встановлено що домоволодіння 55 по вул. Февральській у м. Одеса згідно технічного паспорту КП «БТІ ОМР» від 31.07.2014 року складається з:

літ. «А, а, а1» - житловий будинок з прибудовами:

1-1 - житлова пл. 8,5 кв.м.;

1-2-житлова пл. 19,1 кв.м.;

1-3 - житлова пл. 8.5 кв.м.:

1-4- кухня пл. 7,7 кв.м.;

1-5 коридор пл. 2,7 кв.м.:

1-6 веранда пл. 7,2 кв.м.

Загальна площа по літ. «Б» - 53,7 кв.м.. у т.ч. житлова - 36,1 кв.м.

літ. «д» -- погріб:

літ. «Ж» - сарай;

літ.«З»-вбиральня;

літ.«И»-сарай;

літ.«К»-сарай;

літ.«Л»-котельня;

літ. «М» - літній душ;

- цистерна;

- мостіння;

№1-5 -- огорожа.

Земельна ділянка по периметру огороджена парканом.

Відповідно до геодезичних даних, а саме каталогів координат наданих у «Технічної

по топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки гр. ОСОБА_11 за адресою м. Одеса, вул. Февральська, 55» складеного ФОП «Павленко Олена Вікторівна» у 201: встановлено, що фактична площа земельної ділянки № 55 розташованої по вул. Февральська м. Одеса складає 705 кв.м. (див. а.с. 177-211).

Згідно даних рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів №271

01.08.1992р. встановлено, що ОСОБА_12 була відведена земельна ділянка площею 864

кв.м. у постійне користування.( а.с. 12 т.1) |

Згідно даних договору дарування будинку від 13.05.1997р. ОСОБА_12 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла у дар житловий будинок розташований на земельній ділянці пл. 864 кв.м. за адресою: вул. Февральська, 55а, м. Одеса.( а.с.11 т.1)

Згідно даних інвентаризаційної справи БТІ встановлено,щодомоволодіння №55а складається з:

літ. «А. а, а-2» - літня кухня:

літ. «Б» - житловий будинок з прибудовою літ. «б»:

2-1 веранда пл. 10,5 кв.м.;

2-2- коридор пл. 4,6 кв.м.;

2-3 - житлова пл. 24,6 кв.м.;

2-4-житлова пл. 6,5 кв.м.;

2-5-житлова пл. 12,4 кв.м.; ( а.с. 89-91 т.1)

Загальна площа по літ. «Б» - 58,6 кв.м., у т.ч. житлова - 43,5 кв.м. літ. «Г» - вбиральня; літ. «Д» - сарай; літ. «З» - душ; літ. «Е» - погріб; літ. «Ж» - гараж;

- мостіння;

- цистерна;

№1-4 огорожа.

Земельна ділянка по периметру огороджена парканом.

Відповідно до геодезичних даних, а саме каталогів координат наданих у «Технічному звіті топографо-геодезичним вишукуванням земельної ділянки гр. ОСОБА_6 за адресою: ОСОБА_12, вул. Февральська. 55а» складеного ФОП «Павленко Олена Вікторівна» у 2015 році встановлено, що фактична площа земельної ділянки №55а розташованої по вул. Февральська в ОСОБА_12 складає 1093 кв.м. (див. а.с. 129-168).

З врахуванням вищезазначеного судова колегія приходить до висновку ,що

земельні ділянки №№ 55, 55а по вул. Февральська в м. Одесі на момент відведення мали наступні площі:

земельна ділянка №55 - 600 кв.м. (на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від ,05.1956р. ( а.с. 60 т.1);

земельна ділянка №55а - 864 кв.м. (згідно даних рішення Виконкому Одеської міської ради родних депутатів №271 від 01.08.1992р. (. а.с. 12т.1).

За таких обставин встановлено, що земельні ділянки №№ 55, 55а по вул. Февральська у м. Одесі характеризуються як надлишками та недоїмками у землекористуванні та не відповідають документам першовідведення.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують

земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених

пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних

сервітутів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п. 34 ст. 25 Закону України "Про місцеве

самоврядування в Україні" до виключної компетенції

міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань

регулювання земельних відносин. За приписом ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю чи споруду

право власності на земельну ділянку або її частку може переходити

на підставі цивільно-правових узгоджень, а право користування - на

підставі договору оренди.

Порядок передачі в оренду земельних ділянок громадянам та

юридичним особам передбачений ст. 123 Земельного кодексу України.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та

землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних

для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Інші норми

законодавства погодження меж земельної ділянки з суміжними

власниками не передбачають.

Виходячи з того що фактичні межі земельних ділянок сторін як суміжних користувачів не відповідають правовстановлюючій та технічній документації,не встановлені на місцевості в натурі районний суд помилково дійшов висновку що спірні господарські будівлі побудовані на земельній ділянці котра виділена в користування ОСОБА_6 так як обидві сторони користуються ними не в межах їх відведення.

Посилання позивачки на те що господарські споруди під літ « И» «Ж» є самовільними само по собі не може бути безспірною підставою для їх знесення так як вони побудовані ще в 1987 році та за відсутні доказів,що вони побудовані на земельній ділянці позивачки за відсутністю доказів щодо встановлення меж землекористування між сторонами.

Інших доказів котрі б свідчили що вони порушують права ОСОБА_6 вона не надала.

Крім того встановлено що сарай під літ « К» та дворова вбиральня під літ «З» побудовані на надлишках земельної ділянки котра належить територіальній громаді, проте до участі в справі власник земельної ділянки не залучений.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції помилково вважав, що право позивачки порушено самовільною побудовою господарських будівель на земельній ділянці відведеній позивачці, так як ОСОБА_6 не довела свого права на земельну ділянку на котрій вони побудовані за відсутності доказів щодо встановлення меж та площ земельних ділянок згідно даних правовстановлюючих документів сторін, та незалученням до участі в справі їх власника, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову в задоволенні вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає поверненню понесенні заявником судових витрат за подачу апеляційної скарги так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218, 303,307, 309,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.04.2017 року скасувати.

В позовній заяві ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати в розмірі 704 грн.

Рішення набирає законної сили негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.І.Дрішлюк

ОСОБА_13