Номер провадження 2/754/2648/17
Справа №754/26/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2017 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її донька ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. Зазначена квартира була набута у власність ОСОБА_2 наступним чином: ? частина квартири у 2006 році згідно договору дарування, ? частина квартири у 2009 році на підставі договору купівлі-продажу.

Як зазначає позивач, після смерті доньки вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Першої київської державної нотаріальної контори, де 09.07.2014 року була заведена спадкова справа № 836/2014). 16.11.2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири, яка належала померлій за договором дарування від 15.04.2006 року. Щодо іншої частини квартири нотаріус відмовила вчиняти нотаріальні дії в зв»язку з тим, що хоча укладений договір купівлі-продажу частки квартири був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі 25.03.2009 року за № 857, але договір не був зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна. В зв»язку з цим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що спадкодавець набула у власність всю квартиру, дане майно на законних підставах віднесено до спадкової маси, однак,відсутність реєстрації у встановленому порядку договору купівлі-продажу частки квартири перешкоджає в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду письмові пояснення по справі, в яких просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства України та розглянути справу в його відсутність (а.с.34-35).

Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з»явився, надавши письмові пояснення по справі, в яких просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.50-52).

Представник третьої особи - Першої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, направивши суду листа, в якому просить розглянути справу у відсутність представника держнотконтори та прийняти рішення згідно чинного законодавства України (а.с.32, 48).

Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача та третіх осіб.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 836/2014, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач є матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Дана квартира належала померлій на підставі договору дарування ? частини квартири від 15.04.2006 року та договору купівлі-продажу ? частки квартири від 25.03.2009 року (а.с.20-21, 81, зворот-82).

10.02.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті доньки (а.с.57).

16.11.2016 року позивач звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець, який цю спадщину прийняв (а.с.74).

Відповідно до відмітки державного нотаріуса на вказаній заяві, спадкоємиця безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з нею та продовжує проживати по цей час за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.74, зворот).

16.11.2016 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі договору дарування ? частки квартири від 15.04.2006 року (а.с.79).

Також, 16.11.2016 року державним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири, що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 25.03.2009 року, в зв»язку з відсутністю обов»язкової державної реєстрації права власності на цю частину квартири (а.с.80, зворот).

Позивач просить задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що спадкодавець набула у власність всю квартиру, дане майно на законних підставах віднесено до спадкової маси, однак,відсутність реєстрації у встановленому порядку договору купівлі-продажу частки квартири перешкоджає в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом.

Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як встановлено ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом, і це підтверджується наявними доказами, померла ОСОБА_2 була власником ? частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 25.03.2009 року, однак у встановленому законом порядку не зареєструвала дане право власності. Позивач є спадкоємцем за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та звернулась з заявою про прийняття спадщини. Однак, на даний час позивач позбавлена можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується її право на спадкування, а тому її порушені права підлягають захисту в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 174, 179, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.182, 316, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом ? частину квартири № 125, загальною площею 51,5 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м, яка складається з двох житлових кімнат, що розташована в будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: