АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Станішевській Б.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Жердівська сільська рада Броварського району Київської області, Садівниче товариство «Тарасівське», Приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Єлістарова (Репа) Світлана Василівна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/4822/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9854/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_8, до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Жердівської сільської Ради Броварського району Київської області, треті особи: Садове товариство «Тарасівський», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Репа C.B., про визнання недійсними державного акта на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на будівлю. За результатами розгляду даної справи ухвалено рішення від 05 лютого 2014 року, яким відмовлено у задоволенні позову.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року шляхом скасування арешту на садовий будинок і земельну ділянку (реєстраційний № 12, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,075 га, цільове призначення - ведення колективного садівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_12, у зв'язку із ухваленням Дніпровським районним судом м. Києва рішення від 05 лютого 2014 року, яке набрало законної сили.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 поданої в особі представника ОСОБА_3 про скасування арешту на садовий будинок і земельну ділянку (реєстраційний № 12, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,075 га, цільове призначення - ведення колективного садівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_4, який було зареєстровано 08 вересня 2004 року, реєстраційний номер обтяження: 1288928, реєстратором: Броварською районною державною нотаріальною конторою, Броварський районний нотаріальний округ.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представником відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову та постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року шляхом скасування арешту на садовий будинок і земельну ділянку (реєстраційний № 12, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,075 га, цільове призначення - ведення колективного садівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності заявнику, яке зареєстроване 08 вересня 2004 року, реєстраційне № обтяження 1288928, реєстратором: Броварською районною державною конторою Броварського міського нотаріального округу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказувала на те, що відмова в задоволенні заяви ґрунтується на тому, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року накладено арешт на спірну земельну ділянку.

Між тим, з точки зору заявника і його представника, суду були надані всі необхідні докази того, що така ухвала була винесена суддею Дніпровського районного суду Моторним О., направлена для виконання в Броварську нотаріальну контору Броварського районного нотаріального округу і внесена нотаріусом до Реєстру заборон.

Заявник звертаючись до суду з заявою про скасування арешту, накладеного ще в 2002 році, повідомив суд про те, що про арешт йому стало відомо в 2016 році і надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де вказано, що обтяження було внесено у Державний реєстр прав на нерухоме майно на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 р. (вх. 100 від 05.02.02 р.),

На запит суду Броварська нотаріальна контора направила належним чином завірену копію цієї ухвали, яка зберігається в нотаріальні конторі.

Заінтересована особа, ОСОБА_8, мати покійного відповідача, яка в якості правонаступника була залучена до розгляду цивільної справи №755/4822/13-ц, підтвердила в судовому засіданні, що дійсно ця ухвала суддею Моторним О. була винесена, а потім в зв'язку з його переходом до Апеляційного суду м. Києва матеріали справи були передані судді Антиповій Л.О., яка 05 лютого 2014 року винесла по справі рішення.

Протягом декількох місяців заявник, його представник, співробітники архіву суду займались пошуком всіх матеріалів цивільної справи, оскільки слухання справи було розпочато в 2002 році, а закінчено 16 вересня 2015 року, коли Верховний Суд України виніс Постанову, але не знайшли цю ухвалу.

Між тим, з урахуванням того, що суду надана належним чином завірена копія цієї ухвали, яка зберігається в Броварській нотаріальній конторі, неможна погодитись з доводом суду про те, що «оригінал ухвали Дніпровського суду м. Києва від 01 лютого 2002 року, або належним чином завірена її копія - відсутня».

Таким чином, суд поклав на заявника відповідальність за те, що ухвала Дніпровського суду м. Києва від 01 лютого 2002 року, винесена суддею Моторним О. з невстановлених причин не збереглась в матеріалах цивільної справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_8, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами (а.с.15-22), у грудні 2002 року ОСОБА_13 звернувся до суду з позовом про розподіл майна подружжя. У зв'язку зі смертю позивача, в якості правонаступника до справи була залучена його мати ОСОБА_8, яка з урахуванням уточнених вимог просила визнати недійсним державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,075 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 виданий Жердівською сільською 03 листопада 1999 року, визнати недійсним договір купівлі - продажу вказаної земельної ділянки, визнати за нею в порядку спадкування право власності на частини садового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за вищевказаною адресою.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, Жердівської сільської Ради Броварського району Київської області, треті особи: Садове товариство «Тарасівський», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Репа C.B. про визнання недійсними державного акта на земельну договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на будівлю, розглядалася судами неодноразово з 2002 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року залишено без змін.

Як убачається з матеріалів справи, із даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24 листопада 2016 року щодо земельної ділянки реєстраційний № 12, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,075 га, цільове призначення - ведення колективного садівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 убачається, що наявне обтяження - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року, вх.100 05.02.2002.

Відповідно до копії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 1.02.2001 року (а.с.75), забезпечено позов ОСОБА_13 до ОСОБА_15, ОСОБА_16 про визнання договору купівлі-продажу недійсним шляхом накладення арешту на садовий будинок і земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4, про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись відсутність оригіналу ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року, не перевірив наявність в Дніпровському районному суду м. Києва іншої справи за позовом саме ОСОБА_13 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, за якою постановлювалась ухвала про накладення арешту, про що зазначала в своїх поясненнях ОСОБА_2 та не надав належної оцінки викладеному в той час, як відповідач оскаржує ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2002 року, а в матеріалах справи міститься копія ухвали від 01 лютого 2002 року.

Оскільки суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування забезпечення позову в повній мірі не перевіривши всі обставини справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У ХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: