АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/665/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8315/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 за участю зацікавлених осіб: Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника, постанову про розшук майна боржника, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 в частині визнання неправомірною постанови про відкриття виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року по виконавчому листу № 755/14933/13, визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2014 року, визнання неправомірною постанови про розшук майна боржника від 29 жовтня 2014 року закрито.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати,визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, про розшук майна боржника, про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, доручити ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві винести постанову про зняття арешту з майна, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у грудні 2016 року заявник звернувся до суду зі скаргою про скасування постанов виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 18 березня 2016 року з метою реалізації власного автомобіля «Chevrolet Lacetty», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив, що на все його майно накладено арешт відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Зазначив, що на даний час заявник не був повідомлений про відкриття та здійснення відносно нього виконавчого провадження.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати незаконним та скасувати всі постанови виконавчого провадження та зняти арешт.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та наведені причини пропуску цього строку,а саме, що про порушене право стало відомо 18 березня 2016 року під час звернення до приватного нотаріуса.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати незаконними та скасувати всі постанови виконавчого провадження та зняти арешт.

В подальшому заявник уточнив вимоги та просив суд визнати неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року, постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження по виконавчому провадженню № 43043713 від 23 квітня 2014 року, постанову про розшук майна боржника по виконавчому провадженню № 43043713 від 29 жовтня 2014 року, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 43043713 від 4 грудня 2014 року, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 43043713 від 12 грудня 2014 року, постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 43043713 від 12 грудня 2014 року та зобов'язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/14933/13-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 8 листопада 2013 року.

23 квітня 2014 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43043713 з примусового виконання виконавчого листа №755/14933/13-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 8 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 654,39 грн. та судового збору у розмірі 536,54 грн.

23 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення - 54 190,93 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

29 жовтня 2014 старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіля «Chevrolet Lacetty»,д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Vevtra», д.н.з. НОМЕР_2.

4 грудня 2014 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 5 419,09 грн.

12 грудня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року у зв'язку з повним виконанням рішення суду.

12 грудня 2014 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 120,50 грн.

12 грудня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 10 грудня 2014 року до відділу надійшла заява стягувача про повне фактичне виконання боржником рішення суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин) визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Частиною 1,2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин)визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно положень ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За положенням частини першої, другої та п'ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом, серед іншого, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 серпня 2015 року скаргу ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника та зняти арешт з майна, залишено без розгляду.

Закриваючи провадження в частині, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що скаржник не знав про існування виконавчого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2014 року ОСОБА_3 особисто отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2014 року.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що виконавче провадження стосується не його а його сусіда, оскільки у постановах державного виконавця зазначено вірно прізвище ОСОБА_3, а у адресі боржника помилково зазначено : АДРЕСА_1, замість вірного: АДРЕСА_2.

Жодних доводів з приводу незаконності ухвали в частині закриття провадження у справі апелянтом не зазначено в апеляційній скарзі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв'язку із наявністю ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 3 серпня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді