Справа № 709/1782/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі - третя особа) про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24 грудня 2016 року помер її чоловік - ОСОБА_3. Заповіту померлий не складав. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку, оскільки державний акт на неї втрачено. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а справу розглядати за її відсутності.

У судове засідання сторони не зявилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 21). Від третьої особи також надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 28)

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

24 грудня 2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26 грудня 2016 року серії І-СР № 294482 (а.с. 6).

Позивач є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (виданого повторно) від 19 вересня 2017 року серії І-СР № 148303 (а.с. 7).

Згідно з довідкою Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 17 вересня 2017 року № 719, виданої на підставі погосподарської книги № 36 (особовий рахунок № 286), ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав разом з позивачем до дня своєї смерті за адресою: вул. Незалежності, 23, с. Вереміївка, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 8).

Третя особа є сином позивача і ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 6 вересня 1964 року серії V-УР № 0995992 (а.с. 32).

При житті ОСОБА_3 заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 19 серпня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 050311 ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 2,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 10).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 вересня 2017 року (вих. № 1193/01-16) (а.с. 25), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 15), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 26), але свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося.

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року (вих. № 1152/02-16) представнику позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від

14 вересня 2017 року (а.с. 5), повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_3 документів, що посвідчують право власності на заявлене майно, що в силу вимог п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 11).

За таких обставин позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, оскільки оригінал державного акта на неї втрачено.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день його смерті, тобто 24 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 заповіт не складав, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Третя особа також є спадкоємцем першої черги, але заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, на спадщину померлого не претендує.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Отже відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, фактично унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину і, як наслідок, призводить до порушення її права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7

"Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, вивчивши та перевіривши подані документи, враховуючи визнання позову відповідачем і третьою особою, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася у с. Столбоваха Полтавської області, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,18 га, розташовану на території Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала її померлому 24 грудня 2016 року чоловікові - ОСОБА_3, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 19 серпня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 050311.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай