Справа № 188/1359/17
Провадження № 2/188/634/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позову вказує, що 19.03.2009 року помер його батько ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 261058 виданим виконкомом Петрівської сільської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 06.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 належав на праві приватної власності один об'єкт нерухомого майна: житловий будинок із господарчими спорудами під № 38 по вул. Шахтарська , с. Петрівка , Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В порядку ч.1 ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги тому, що померлий був його батьком і до нього переходять всі права та обов'язки померлого.

За життя ОСОБА_2 заповіт не склав, а отже спадкування після його смерті повинно здійснюватись за законом.

Позивач належним чином звернувся до нотаріальної контори із письмовою заявою щодо прийняття спадщини після померлого батька , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, мотивуючи відмову відсутністю належним чином оформленого права власності на будинок, відсутністю свідоцтва про право власності. Своє рішення нотаріус оформив належною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2017 року.

У позивача відсутнє належним чином оформлене право власності на будинок, відсутнє свідоцтва про право власності, тому відмова нотаріуса є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства.

Саме з цих підстав позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права і на підставі ст.ст. 392,1225,1216-1269,1223,1261,1270 ЦК України, ст.ст. 3-5,15,118,119 ЦПК України прохає задовольнити його позов.

У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з оглядом на наступне:

Судом встановлено, що 19.03.2009 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 261058 виданим виконкомом Петрівської сільської ради Дніпропетровській області за актовим записом № 06, родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження від 03.07.1973 року актовий запис № 14.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 належав на праві приватної власності житловий будинок із господарчими спорудами під № 38 по вул. Шахтарська , с. Катеринівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою виконкому Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 14.11.2016 року №491, та зазначено що з даними погосподарської книги №03 за 2006-2010 роки, особовий рахунок №335 .

Позивач належним чином звернувся до нотаріальної контори із письмовою заявою щодо прийняття спадщини після померлого батька , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, мотивуючи відмову відсутністю належним чином оформленого право власності на будинок, відсутністю свідоцтва про право власності на ім'я спадкодавця. Своє рішення нотаріус оформив належною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2017року.

У позивача належним чином не оформлено право власності на будинок не зареєстровано, свідоцтво про право власності не видано, але з даними погосподарської книги №03 за 2006-2010 роки, особовий рахунок №335 спадкодавцеві належав на праві приватної власності житловий будинок із господарчими спорудами під № 38 по вул. Шахтарська , с. Катеринівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, або за законом.

За життя ОСОБА_2 не залишив заповіту, позивач є сином померлого та на день його смерті проживав з ним у одному будинку, що підтверджується довідкою відповідача від 17.09.2009 за вих. 534 . Інших спадкоємців померла не має.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, що підтверджується постановою нотаріуса від 24.04.2017року, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на прийняття спадщини і право позивача потребує захисту в суді.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до листа Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13: « При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 533- ХІІ « Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року « Про державний нотаріат» постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управління СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затверджено наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5 .

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті. Можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих.

Які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачила обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції ), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 0,48 га из них 0,08 га для обслуговування житлового будинку № 38 по вул. Шахатрська в с. Катеринівка Петропавлівського району, Дніпропетроської області та господарських споруд, 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою відповідача № 491 від 14.11.2016 року

Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ними на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати по справі суд вважає за можливе віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1265, 1268, 1270, 1273 ЦК України , суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов, ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер : НОМЕР_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, право власності на садибу № 38 по вул. Шахтарська , с. Петрівка , Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належала на праві приватної власності ОСОБА_2 померлому 19.03.2009 року, та яка складається, відповідно до технічного паспорту, з наступних господарських будівель та споруд, які позначені у технічному паспорті літерами: А- будинок, а- сіни, Б- літня кухня, б- прибудова, В- сарай, Г- гараж, ф-нт -фундамент, К- колодязь.

Судові витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3