Справа №2-з1/490/9950/16-ц 09.10.2017 09.10.2017 09.10.2017
Провадження №22-ц/784/2149/17
Справа № 2-з1/490/9950/16-ц Головуючий першої інстанції Чулуп О.С.
Провадження № 22-ц/784/2149/17 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

ОСОБА_2,

із секретарем - Богуславською О.М.

за участю

представника:

позивачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2017 року, постановлену у цивільній справі за

заявою

ОСОБА_4 про забезпечення її позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів,

встановила:

11 жовтня 2016 року ОСОБА_4 пред'явила до суду зазначений позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів.

Позивачка зазначала, що між нею та ОСОБА_5 і ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_6 була досягнута попередня домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу будинку по вул. Рекордній, 34 в м. Миколаєві, у звязку з чим 14 червня 2016 року за договором нею передано останнім 20 000 грн., що еквівалентно 800 дол. США в якості авансу із зобовязанням укласти договір купівлі-продажу будинку та провести повний розрахунок в строк до 16 липня 2016 року.

Посилаючись на те, що відповідачі у вказаний строк свої зобовязання не виконали, аванс позивачу не повернули, на письмові вимоги щодо його повернення не відреагували, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку кошти в сумі 21 732 грн. 08 коп.

15 лютого 2017 року позивачка заявила клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 2/50 частини будинку по вул. Рекордній, 34 в м. Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_5 та на 2/50 частини вказаного будинку, що належить - ОСОБА_6

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду про невжиття заходу забезпечення позову, просила її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4, суддя виходив з того, що заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову є недоведеним, оскільки матеріали справи не містять даних про вчинення відповідачами дій, направлених на унеможливлення реального виконання судового рішення.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Так, згідно із статтями 151, 152, 153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася з позовом про стягнення з відповідачок 21 732 грн. 08 коп., переданих нею в якості авансу.

На обґрунтування своїх вимог позивачка надала суду договір від 14 червня 2016 року та досудові вимоги про повернення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отриманих грошей в якості авансу з доказами їх отримання (а.с. 5-6, 7, 12-17).

Характер спірних правовідносин, а саме невиконання відповідачами зобовязань за попереднім договором та неповернення коштів можуть свідчити при існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Крім того, як вбачається з наданого апеляційному суду представником позивача витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05 жовтня 2017 року належна ОСОБА_6 частка будинку №34 по вул. Рекордній у м. Миколаєві за договором купівлі-продажу від 20 жовтня 2016 року була відчужена ОСОБА_8

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на належну на праві власності ОСОБА_5 частку будинку №34 по вул. Рекордній у м. Миколаєві.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу про часткове задоволення клопотання ОСОБА_4.

Накласти арешт на 2/50 частки житлового будинку №34 по вул. Рекордній (Варварівка) м. Миколаєва, яка належить на праві власності ОСОБА_5.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_2