Справа № 530/1152/17
Номер провадження 2/530/677/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивачі не з»явилися, направивши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача, Лютенсько-Будищанської сільської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі і просить розгляд справи провести без його участі.

Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню у вказаному обсязі.

Зачитавши заяву позивачів, відповідача та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України: Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, враховуючи місцезнаходження, позов предявляється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено що, 20 травня 2015 року померла мати позивачів, ОСОБА_5, свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 295112 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина до складу якої входять:

земельна ділянка площею 2,9914 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належала, померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 603972 (а.с.19-20);

земельна ділянка площею 2,9914 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належала померлій, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 856426 (а.с.22-23);

житловий будинок, розташований за адресою: село Лютенські Будища, вулиця Садова, 39, Зіньківського району, Полтавської області, який в цілому складається з будівель та споруд, позначених на плані земельної ділянки в технічному паспорті літерами: житловий будинок літ.А-1, літня кухня літ.Б,б, сарай літ.В, погріб літ.в, сарай літ.в1, сарай літ.Г, сарай літ.г, сарай літ.г1, вбиральня літ.Е, гараж літ.З, сарай літ.з, сарай літ.Л, колодязь питний літ.К, огорожа №2, ворота огорожі №3, трубопровід №4 (а.с.29-33);

земельна ділянка площею 0,12 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельна ділянка площею 0,10 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельна ділянка площею 0,38 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельна ділянка площею 0,16 гектарів, розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для будівництва і обслуговування житловго будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належали померлій, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ № 036182 (а.с.25).

Відповідно до довідки Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на день смерті ОСОБА_5, була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 одна (а.с.17).

Домоволодіння № 39 по вулиці Садовій в селі Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспоного двору, членами якого були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_5 Олексіївна- дочка, ОСОБА_7 зять, ОСОБА_1 внук (а.с.18).

За життя ОСОБА_5 заповідального розпорядження не складала.

Родинні відносини позивачів зі спадкодавицею підтверджуються: свідоцтвом про народження мирошниченко ОСОБА_1 григоровича, серії КЕ № 337224 (а.с.7), свідоцтвом про народження ОСОБА_8, серії VII-УР № 0857206, свідоцтвом про укалдення шлюбу ОСОБА_8 серії І-КЕ № 139176 (а.с.12), свідоцтво про народження ОСОБА_3, черії І-АВ № 275744 (а.с.15).

Відповідно до ст.381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов»язаний звернутися до нотаріуса до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на нерухоме майно.

На звернення позивачів до Зіньківської нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність відомостей про земельні ділянки у Державному земельному кадастрі та відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.12).

В контексті звернення позивачів до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_9 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, з врахуванням визнання відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ч. 4 ст. 3, ч.3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.16, ст. 328, 376, 392 Цивільного кодексу України,ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 80, 212-223 ЦПК , п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,9914 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належала ОСОБА_5, померлій 20.05.2015 року, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р2 № 603972, виданого 27.12.2001 року Лютенсько-Будищанською сільською радою Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 730, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, мешканкою міста Зіньків, вулиця Щорса, будинок 76, Зіньківського району, Полтавської області право власності на земельну ділянку площею 2,9914 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що належала ОСОБА_5, померлій 20.05.2015 року, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ПЛ № 856426, виданого 18.11.2004 року Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 13, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, мешканцем АДРЕСА_2 право власності на:

житловий будинок, розташований за адресою: село Лютенські Будища, вулиця Садова, 39, Зіньківського району, Полтавської області, який в цілому складається з будівель та споруд, позначених на плані земельної ділянки в технічному паспорті літерами: житловий будинок літ.А-1, літня кухня літ.Б,б, сарай літ.В, погріб літ.в, сарай літ.в1, сарай літ.Г, сарай літ.г, сарай літ.г1, вбиральня літ.Е, гараж літ.З, сарай літ.з, сарай літ.Л, колодязь питний літ.К, огорожа №2, ворота огорожі №3, трубопровід №4;

земельну ділянку площею 0,12 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельну ділянку площею 0,10 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельну ділянку площею 0,38 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для ведення особистого селянського господарства»;

земельну ділянку площею 0,16 гектарів, розташовану на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області з цільовим призначенням (використанням) «Для будівництва і обслуговування житловго будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належали ОСОБА_5, померлій 20.05.2015 року, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ № 036182, виданого 06.08.2002 року Лютенсько-Будищанською сільською радою Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 316, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_10