УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи та просив визнати протиправними дії ПАТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігів збут» щодо нього: присвоювати йому персональний ЕІС-код ті інші штриховані ідентифікатори; робити автоматизовану обробку його персональних даних та передавати їх третім особам; зобов'язати ПАТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігів збут» видалити з баз даних персональний ЕІС-код та інші штрих-кодові ідентифікатори, стосовно нього, вести облік і всю необхідну документацію стосовно нього як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по-батькові, та місцем фактичного проживання.

Позов мотивовано тим, що позивач за своїми релігійними переконаннями відмовився від ідентифікаційного номера, про що надіслав директору ТОВ «Чернігів збут» та ПАТ «Чернігівгаз» заяву з вимогою не визначати йому коди, однак його прохання було проігноровано. Разом з рахунком за газ у 2016 році позивач отримав від відповідачів дві заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, в яких зазначено, що підтвердженням (акцептуванням) його приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений рахунок за природний газ, та/або фактичне споживання природного газу після вручення цього листа. У вказаному листі повідомлялось, що зазначеними діями, позивач дав згоду на присвоєння йому ЕІС-коду (персонального коду ідентифікації споживача), та на автоматизовану оброку його персональних даних та їх передачу третім особам. Позивач категорично не погоджуючись з присвоєнням йому ЕІС-коду та з наданням відповідачам права на автоматизовану обробку даних щодо нього звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх немайнових прав.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» видалити з баз даних персональний ЕІС-код та інші штрих-кодові ідентифікатори стосовно ОСОБА_4 та вести облік і всю необхідну документацію стосовно ОСОБА_4, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по-батькові та місцем фактичного проживання. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Відповідачі, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просять їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов по суті правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є зареєстрованим та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відмітки у паспорті позивача, ОСОБА_4 має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера, згідно рішення Новозаводського суду м. Чернігова від 9 серпня 2004 року.

Позивач є споживачем природного газу, у зв'язку з чим на його адресу надсилалась заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача).

На вказану заяву ОСОБА_4 на адресу ТОВ «Чернігівгаз збут» було направлено заяву-відмову від 17 лютого 2016 року від запропонованих умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. У вказаній заяві-відмові позивач зазначав про те, що присвоєння людині ЕІС-коду в системі ГРМ персонального коду ідентифікації споживача є неприпустимим порушенням вироку Міжнародного Нюрнберзького трибуналу над фашистськими злочинцями, тому він забороняє присвоювати йому ЕІС-код, будь-які інші цифрові (літеро-цифрові, штрих-кодові, ОR-кодові, біометричні тощо) ідентифікатори; збирати і обробляти у інформацію щодо нього, розміщувати ці дані в базах даних, реєстрах, в Інтернеті, зокрема на веб-сайті постачальника; створювати «особистий кабінет» - особисту веб-сторінку споживача; передавати дані щодо нього третім особам; передавати будь-які дані щодо нього до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і присвоювати його унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР). Також ОСОБА_4 просив вести облік і всю необхідну документацію щодо нього, як побутового споживача, за раніше встановленими формами обліку, які діяли раніше, а саме, за прізвищем, ім'ям, по батькові (при потребі використовувати дані з обмеженого переліку: рік і місце народження, місце фактичного проживання, основне місце роботи (служби) навчання). Також позивачем було повернуто незаповнену «заяву-приєднання» у зв'язку з незгодою позивача з даними умовами.

Листом ТОВ «Чернігівгаз збут» від 1 березня 2016 року на звернення ОСОБА_4 надано відповідь, що підприємство на виконання вимог законодавства зобов'язане надавати автоматизовану обробку персональних даних споживача та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, в тому числі, в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

25 квітня 2016 року позивачем на адресу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» була надіслана заява-відмова від запропонованих умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, в якій він стверджував про заборону присвоювати йому ЕІС-код ті інші штрих-кодові ідентифікатори; збирати і обробляти персональну інформацію щодо нього; робити автоматизовану обробку його персональних даних; передавати його персональні дані третім особам. Також ОСОБА_4 просив видалити з баз даних персональний ЕІС-код; вести облік і всю необхідну документацію стосовно нього, як побутового споживача, за раніше встановленими формами обліку: за прізвищем, ім'ям, по батькові, та місцем фактичного проживання. При цьому позивачем було повернуто незаповнену «заяву-приєднання» у зв'язку з його незгодою з даними умовами.

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на вказане звернення ОСОБА_4 надало відповідь від 23 травня 2016 року, якою повідомило, що підприємство на виконання вимог законодавства зобов'язане надавати автоматизовану обробку персональних даних споживача та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, в тому числі, в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягав на тому, що за своїми релігійними переконаннями відмовився від ідентифікаційного номера, про що надіслав директору ТОВ «Чернігів збут» та ПАТ «Чернігівгаз» заяву з вимогою не визначати йому коди однак його прохання було проігноровано.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов'язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії.

Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб'єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Згідно приписів ч.6 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З урахуванням наведених норм та встановивши, що позивач за своїми релігійними переконаннями категорично заперечує проти обробки його даних та присвоєння йому будь-яких числових ідентифікаторів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідачів видалити з їх баз даних персонального ЕІС-коду та інших штрих-кодових ідентифікаторів стосовно ОСОБА_4, а також ведення обліку і всієї необхідної документації стосовно позивача, як побутового споживача за прізвищем, ім'ям, по батькові та місцем фактичного проживання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з фактичних обставин справи та приписів Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» та Закону України «Про захист персональних даних».

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі та були предметом перевірки в апеляційному порядку, яким надана належна оцінка в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.С. Ткачук