Провадження № 2/522/7190/17
Справа № 522/7893/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Домусчі Л.В.

при секретарі: Шевчик В.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 27.04.2017 року звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні.

У позовній заяві зазначено, що позивачі є подружжям, а їх спільний син ОСОБА_4 перебував у шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_3. Від даного шлюбу народилася онука позивачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З початку 2016 року у родинні сина позивачів сталися непозуміння, наслідком яких стали перешкоджання з боку невістки у спілкуванні й батька, й його батьків з дитиною. Протягом останнього року лише ОСОБА_4 шляхом чисельних переговорів та поступок відновив систематичні зустрічі із донькою за домовленістю з відповідачкою. Однак права бабусі та дідуся на спілкування з онукою так і не відновилися.

У судове засідання 11.10.2017 року з'явились позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які підримали свій позов, уточнивши позовні вимоги у відповідності до висновку Органу опіки та піклування та просили усунити їм перешкоди у спілкуванні з онучкою з боку відповідачки та визначити участь у її вихованні згідно наданого висновку, однак без присутності матері.

Представник позивачів, яка також є представником 3 особи по справі ОСОБА_4 - ОСОБА_6 підримала позовну заяву та просила її задовольнити.

До суду також з'явилась представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР Шараг Н. В., яка не заперечувала проти задоволення позову та підтримала висновок Органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20.07.2017 року.

Відповідачка та її представник ОСОБА_8 не з'явились у судове засідання, останній надав до суду заяву про відкладення розгляду справи. У минулих судових засіданнях представник відповідачки частково був згоден з позовними вимогами, зазначав, що ОСОБА_3 не перешкоджає позивачам у спілкуванні з дитиною та просив встановити графік спілкування діда та баби з онукою шляхом встановлення систематичних зустрічей в 1 та 3 неділю кожного місяця в присутності матері, оскільки дитина хворіє та їй потрібен постійних догляд.

Відкладення розгляду справи порушує права сторін на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, які встановлені ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1, 9 серппня ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є подружжям та від даного шлюбу позивачі мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис №1280, 20 листопада 1999 року ОСОБА_4 зареєсрував шлюб з ОСОБА_3.

Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби ОМУ, актовий запис 1639, яка проживає з відповідачкою по справі.

Отже, позивачі є бабусею та дідусем дитини.

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано. (Справа № 522/17179/16-ц, головуючий суддя Ільченко Н. А.)

Згідно позовної заяви та пояснень позивачів, наданих у судових засіданнях, судом встановлено, що ОСОБА_3 перешкоджає вільному спілкуванні онучки з батьками її колишнього чоловіка. Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що на їх неодноразові прохання щодо участі у вихованні онуки, зустрічі з нею, відповідачка відмовляє їм у цьому, чим порушує їхні права як дідуся та бабусі щодо прийняття участі у вихованні онуки, спілкуванні з нею. Позивачі вказують на те, що вони позитивно характеризуються за місцем проживання, позивач працює, вони мають постійне місце проживання, в квартирі є місце для онуки, в призначений час вони мають можливість спілкуватися з дитиною, гуляти з нею, допомагати у розширені її кругозору, забезпечувати харчуванням тощо. Також позивачі пояснили суду, що мають троє онук, з якими вони знаходяться в дуже добрих стосунках, спілкуються регулярно,піклуються з ними, надають також матеріальну допомогу.

Згідно із наданою по місцю проживання позивачів за адресою АДРЕСА_1 характеристики від 10.10.2017 року на ОСОБА_2 вона характеризується позитивно, як гарна гоподиня та дружина, як турботлива мати двох синів та бабуся старшої онуки. Мешканці сусідніх квартир також зазначають, що у позивачки був мікроінсульт, однак вона успішно справилася із хворобою та її наслідками. Це підтверджується також випискою №10193 нейросудиного відділення Міської клінічної лікарні №1, виданої 09.08.2011 року на ім'я позивачки. Будь-яких інших доказів які б спростовували наведену інформацію суду не надано.

Крім того суду надана позитивна характеристика від 05.10.2017 року ОСОБА_1 з місця його роботи в Одеському національному політехнічному університеті, з якої вбачається що він обіймає посаду доцента, старшого викладача та завідувача кафедри Історії та етнографії України. ОСОБА_1 є професором, викладає історію України та української культури, а також навчальні дисципліни для аспірантів. Він є автором понад 30 монографій та ним підготовлено понад 20 кандидатів наук. Характеризується активною громадською позицією, користується авторитетом серед студентів та колег, має двох синів докторів наук, професорів.

Таким чином, з урахуванням пояснень сторін та їх представників, суд вважає, обґрунтованими посилання позивачів на перешкоджання у їх спілкування з онуком відповідачкою .

Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Проте норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обов'язки інших членів сім'ї та родичів.

Відповідно до статті 257 Сімейного кодексу України Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.Такого прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч. 5, 6 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Статтею 263 Сімейного кодексу України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Позивачі таким своїм правом скористалися та звернулися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, що Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 20.07.2017 року про визначення порядку участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішено: зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню діда та баби у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5, 23.01.2014 року; визначено способи участі діда та баби у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 - 18.00 години, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачі характеризуються позитивно, мають матеріальні можливості для виховання онуки.

Доказів, що позивачі можуть негативно впливати на фізичний та психологічний розвиток дитини, суду протягом розгляду справи надано не було.

Разом з тим, в ході судового розгляду суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20.07.2017 року. При вирішенні питання щодо участі позивачів у спілкуванні з дитиною, суд враховує вік дитини, а також право баби та діда на спілкування з онукою та їх характеристики, та вважає, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні онукою повністю відповідає інтересам дитини та можливості позивачів здійснювати свої права на участь у вихованні онуки, а також стану здоров'я дитини, поведінки та характеристики діда та баби, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Суд вважає, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою та дідом, любові та турботи з боку позивачів.

Оскільки баба та дід мають безумовне право на спілкування з онукою та участь у її вихованні незалежно від того, з ким проживає онучка, суд вважає, що спосіб участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною, за їх бажанням, слід встановити наступним чином: шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 - 18.00 години без присутності матері враховуючи складні взаємовідносини, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Суд бере до уваги те, що онука проживає з відповідачкою, яка її виховує, дитина знає бабусю з дідусем, а відповідачка не хоче посприяти більш тісному контакту дитини з позивачами та всіляко цьому перешкоджає, що підтверджується поясненнями позивачів, дослідженими судом доказами та Висновком Органу опіки та піклування ПРА ОМР. Виходячи з балансу інтересів дитини, суд вважає, що систематичні зустрічі діда та баби з дитиною повинні проходити без присутності матері.

Зважаючи на стосунки позивачів із відповідачкою, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що при зустрічах з дитиною не потрібно травмувати дитячу психіку, не з'ясовувати стосунки в її присутності, не налаштовувати її один проти одного.

Та зазначає, що дитина повинна розвиватися фізично, морально та духовно, а не перетворюватися на предмет маніпуляції між батьками та їх родичами.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд керується виключено інтересами малолітньої дитини, яка має право на побачення та спілкування з бабусею та дідусем, яке буде відповідати вимогам закону, і узгоджується з інтересами малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст. 3, 6, 7, 19, 141, 150, 157, 159, 263 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 Івановича, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР, ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з онучкою та участі у її вихованні - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1, ОСОБА_2 брати участь у вихованні, зустрічах та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити способи участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних зустрічей діда та баби з дитиною кожну неділю з 10.00 - 18.00 години, без участі матері - ОСОБА_3, а також дні народження та світкові дні за попередньою домовленістю батьків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Домусчі Л. В.