Провадження 2/235/2334/17
Справа №235/5178/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення АТО у супроводі матері без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення АТО у супроводі матері без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем по справі позивачка перебуваю у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року.

В теперішній час сторони не проживають разом. Рік тому відповідач з м. Ясинувата виїхав до м. Донецьк. Відносини з позивачкою та донькою не підтримує, життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Вказана адреса відповідача - остання відома адреса перебування відповідача. Донька перебуває на утриманні позивачки.

Доньці позивачки на теперішній час необхідно перетинати лінію зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для отримання документів, виїжджати до тимчасово окупованої Автономної республіки Крим, Російської Федерації, для відпочинку та оздоровлення, відвідування родичів, що проживають в зоні проведення Антитерористичної операції та за межами України. Крім того, наступного року позивачка планує, що донька вступить до навчального закладу, для отримання документа про освіту українського зразка. З цією метою необхідно виїжджати з м. Ясинувата для отримання відповідної інформації та консультацій на території України.

Враховуючи, що відповідач відмовляється виїжджати з м. Донецьк для оформлення довіреності, в позивачки немає можливості отримати від нього згоду на виїзд доньки ОСОБА_3 за межі України, та з тимчасово окупованої території.

Позивачка просить суд дозволити тимчасовий виїзд за межі території України в Російську Федерацію та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком з 20 жовтня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області 08 вересня 2001 року, актовий запис №141 (а.с.5)

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10 вересня 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №176. Батьками зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Обмеження щодо пересування неповнолітньої дитини по території України встановлені статтею 313 ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".

У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

- рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України -до Російської Федерації та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон та за межі території України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такі виїзди будуть мати короткочасний характер в одну державу, а саме до Російської Федерації та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції, як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 строком з 20 жовтня 2017р. по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд приймає до уваги, що виїзд позивачки з дитиною за кордон пов'язаний насамперед з інтересами дитини, з бажанням забезпечити доньці належну українську освіту, але позивачка позбавлена можливості отримати таку згоду від відповідача, та вважає, що такий виїзд дитини на оздоровлення не порушить прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь його у вихованні дитини, та приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 313 ЦК, ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст.3, 10, 11,60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

с

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення АТО у супроводі матері без згоди батька, задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі території України в Російську Федерацію та на перетинання лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, строком з 20 жовтня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 13 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 15 жовтня 2017 року.

Суддя