Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/4507/17
Провадження № 2-о/711/84/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Василенко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи, заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 через цирроз печінки.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Місце смерті ОСОБА_2 є м. Донецьк, який відноситься до тимчасово окупованої території України, що визначено розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р, тобто на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Крім того, заявник вказує, що встановлення факту смерті необхідно йому для забезпечення прав і свобод, передбачених законодавством України, в т.ч. отримання свідоцтва про смерть згідно із нормами законодавства України.

На підставі викладеного, просить суд встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Україна.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подав заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. Надано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи думку заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

10.05.2017 лікарем установи «Республіканське бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 видано так зване «лікарське свідоцтво про смерть №1447», в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьк померла ОСОБА_2, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1, а померла за адресою: АДРЕСА_2. Причина смерті: цироз печінки.

Внаслідок реєстрації смерті ОСОБА_2 (актовий запис №505), 10.05.2017 видане свідоцтво про смерть НОМЕР_1, як зазначено - так званим «Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки».

Також встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про його народження НОМЕР_2 (актовий запис №474), виданого міськвідділом РАЦС Орловської області 11.08.1982р. та даними свідоцтва про припинення одруження НОМЕР_3, виданого Кіровським райвідділом РАЦСу м. Донецька (актовий запис №216) від 04.06.1969р.

На теперішній час для проведення реєстрації смерті ОСОБА_2 необхідно встановити факт її смерті, оскільки вона померла на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією і документи, видані органами та установами, створеними в порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому заявник звернувся до суду із зазначеною заявою задля можливості в подальшому реалізувати свої законні права після смерті його матері.

Згідно із п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч.1 ст.256 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Як встановлено судом, подія смерті ОСОБА_2 відбулася ІНФОРМАЦІЯ_3 на території м. Донецьк, тобто частині України, яка відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р (із змінами згідно розпорядження КМУ від 05.05.2015р. №428-р) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст.9 цього Закону, встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Отже, встановлюючи наявність факту смерті ОСОБА_2, суд вважає за можливе прийняти в якості доказів документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За обставин справи вбачається, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для захисту та реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК, із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України можуть звернутися родичі такої особи.

З урахуванням зазначеного, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що для цілей, передбачених ст.257-1 ЦПК заявник є особою, яка має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2

Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від захворювання на території м. Донецьк, Донецької області, Україна, а тому й дійшов до висновку про можливість задоволення вимог заявника.

Крім того, встановлено, що заявник є інвалідом першої групи, а тому при звернення до суду, не сплатив судовий збір, який слід компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст.2571 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.3, 15, 11, 212-215, 234, 256, 2571, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми (Україна), померла від захворювання - ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьк, Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: С. М. Позарецька