Ухвала іменем україни 07 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Євтушенко О.І., Мазур Л.М., Карпенко С.О., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особа - відділ Державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, про відшкодування збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від

29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом та, з урахуванням поданих уточнень, просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку грошові кошти у розмірі 32 000 грн, в якості відшкодування збитків за вилучений на підставі рішення суду товар.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 20 жовтня 2015 року він уклав з ОСОБА_4, який діяв на підставі доручення від 15 грудня 2005 року, виданого ОСОБА_5, усний договір купівлі-продажу автомобіля марки «ГАЗ-2752», номерний знак НОМЕР_1, за ціною 32 000 грн. Того ж дня йому було передано вказаний автомобіль та технічний паспорт на нього. Зазначений договір було оформлено шляхом написання ОСОБА_4 розписки.

15 листопада 2015 року автомобіль було затримано працівниками Коростенської ДПС, оскільки відповідно до постанови відділу Державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції (далі - ВДВС Баранівського РУЮ) від 31 травня 2013 року він знаходиться у розшуку.

Враховуючи зазначене та на підставі ст. 661 ЦК України просив стягнути з відповідачів завданий йому збиток.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від

13 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 32 000 грн як відшкодування шкоди за вилучений за рішенням суду товар, а саме автомобіль марки «ГАЗ-2752», номерний знак НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня

2016 року рішення Баранівського районного суду Житомирської області від

13 червня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі виданої ОСОБА_4 розписки від 20 жовтня

2015 року останній продав позивачу автомобіль марки «ГАЗ-2752», при цьому враховуючи, що ОСОБА_4 діяв від імені власника ОСОБА_5, тому саме на останнього покладена відповідальність щодо відшкодування завданих позивачу збитків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що правовідносини, які склались між сторонами, не можна вважати договором купівлі-продажу автомобіля, а тому відсутні правові підстави для застосування ст. 661 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що згідно довіреності від 15 грудня 2005 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_4 правом керувати та розпоряджатися (продавати, обмінювати, заставляти, тощо) автомобілем марки «ГАЗ 2752», номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску.

Згідно розписки від 15 грудня 2005 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 зазначений вище автомобіль за ціною 24 000 грн.

Відповідно до розписки від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_4, на підставі довіреності від 15 грудня 2005 року, продав спірний автомобіль ОСОБА_3 за ціною 32 000 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та повідомлення УДАІ МВС України власником автомобіля марки «ГАЗ 2752», номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_5

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 просив на підставі ст. 661 ЦК України відшкодувати завданий йому збиток, пов'язаний з вилученням за рішенням суду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що обов'язок відшкодувати збитки покупцеві виникне у продавця за наступних умов. По-перше, права третіх осіб на товар повинні виникнути до моменту продажу товару. Друга умова - покупець «не знав та не міг знати» про наявність прав третіх осіб.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вимоги п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, передбачають письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі

№ 6-688цс15).

Враховуючи, що між сторонами не було укладено належним чином посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля, позивачем право власності на спірний транспортний засіб за наданою ОСОБА_4 розпискою не набуто, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень

ст. 661 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, встановив фактичні обставини справи, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 29 вересня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

С.О.Карпенко

Л.М.Мазур

О.В. Попович