АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1573/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1008/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 26 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної (немайнової) шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконання трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 р. позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної (немайнової) шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконання трудових обовязків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він працював у важких та шкідливих умовах праці за професією машиніст бурової установки з 19 травня 1989 року по 30 квітня 2014 року у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» із них підземним машиністом бурової установки на ш. Гвардійська ПАТ «Кривбасзалізрудком», що є правонаступником ВАТ ДП «Кривбасзалізрудком», ВО «Кривбасруда». Крім того, раніше працював - підземним гірником, підземним машиністом бурової установки на шахті «Першотравнева» («П-1») ВО «Кривбасруда»). Загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів становить 25 років. Працюючи підземним машиністом бурової установки шахти «Гвардійська» протягом 16 років 11 місяців, в умовах праці, що характеризувалися фізичним перевантаженням, також підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Рішенням лікарсько-експертної комісії від 10 березня 2015р. йому було встановлено професійне захворювання.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 07 квітня 2015 р. встановлено, що причиною профзахворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. За висновком МСЕК від 16.06.2015 р. йому вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлена 3-тя група інвалідності.

Вважає, що за таких обставин роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці з боку роботодавця йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Просив стягнути з відповідача на його користь 150000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 35000 грн. без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів, а також - на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги, що відповідач не є правонаступником прав та обовязків ліквідованого обєднання шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева-Дренажна» Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі ДВО «Кривбасруда»). Вважає, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу. Крім того, на його думку, судом не враховано практику розгляду аналогічних справ апеляційним судом Дніпропетровської області. Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди, в тому числі, немає висновку відповідних медичних органів щодо наявності моральних страждань у нього, а судом не проведено огляду МСЕК для встановлення факту спричинення моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював з 12.02.1988 р. по 01.01.1995 р. на ш. «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда»; з 01.01.1995р. по 30.09.1997 р. на ш. «Першотравнева» ВО «Кривбасруда»; з 01.10.1997 р. по 30.04.2014 р. на ш. Гвардійська ПАТ Кривбасзалізрудком під впливом шкідливих виробничих факторів, а всього 25 років (а.с. 5-8, 13-16).

Рішенням лікарсько-експертної комісії клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (далі УкрНДІпроммед) від 10 березня 2015р., протокол №401 позивачу були встановлені професійні захворювання, - радикулопатія попереко-крижова Ь5, Б1 та шийна С5, С6 білатерально, переважно справа, із вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і мязові-тонічними синдромами, нейродистрофією у вигляді періатрозу колінних суглобів, ПФ першого ст., остеоартрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФ першого ст., двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФ першого-другого ст., - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст. - захворювання професійне. (а.с.25-26).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 07.04.2015 року слідує, що професійні захворювання виникли у звязку з роботою протягом 25 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. (а.с. 13-16).

У пункті 16 ОСОБА_1 міститься висновок про те, що професійне захворювання позивача виникло за таких обставин, що, працюючи в підземних умовах шахти «Гвардійська» підземним машиністом бурової установки, виконував роботи з керування буровими станками типу НКР-100МПА, БУ-100 та іншого бурового устаткування під час буріння свердловин, монтував, демонтував, переміщав, готував до роботи, установлював і регулював бурове обладнання.

При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаження. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 10.03.2015 р. протокол № 40, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 02.1988 - 05.1988 підземний гірник, 05.1989 10.1989 машиніст бурової установки, шахта «Першотравнева» ВО «Кривбасруда» Першотравневе РУ, 10.1989 09.1997 підземний гірник, шахта «Першотравнева» ВО «Кривбасруда». (а.с. 15).

За висновком МСЕК від 16.06.2015 р. позивачу вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлена 3-тя група інвалідності. (а.с. 14-15, 16).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду в розмірі 35000 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23,1167 ЦК України й виходив з обовязку відповідача її відшкодувати, як правонаступнику ш. Першотравнева, ВО «Першотравневе».

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено 50% втрати професійної працездатності у 2015 році та третю групу інвалідності, колегія суддів вважає встановленим факт наявності пошкодження здоровя внаслідок професійного захворювання, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, тому колегія суддів приходить до висновку що до правовідносин сторін не мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року.

У відповідності до положень п.11 цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Доводи представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що товариство не є правонаступником шахт, під час роботи на яких позивачем отримано професійне захворювання, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 37, ч. 1 ст. 466 Цивільного кодексу Української РСР із змінами і доповненнями (який діяв з 01.01.1964 року до 01.01.2004 року), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов'язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

В разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї в зв'язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров'я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року N 1576-XII із змінами і доповненнями, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. Реорганізація товариства відбувається за рішенням вищого органу товариства. Реорганізація товариства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватися також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов'язків товариства переходить до його правонаступників.

Аналогічні положення закріплено й ч. ч. 1, 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року N 887-XII, який діяв до 01.01.2004 року.

Отже, законодавством України чітко врегульовано порядок реорганізації підприємств та визначення їх правонаступників у разі проведення такої реорганізації.

Як убачається із матеріалів справи, на підставі наказу виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», №349 від 20.09.1989 року, зміни у який внесено наказом №423 від 01.11.1989 року, з 01 жовтня 1989 року ліквідовано Першотравневе рудоуправління. Цим це наказом створено у складі обєднання наступні структурні одиниці: шахта «Першотравнева-І» та шахта «Першотравнева-ІІ».

Наказом виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 169 від 26 грудня 1994 року шахта «Першотравнева-І» та шахта «Першотравнева-ІІ» ліквідовані і для доробки підготовлених запасів родовища утворена шахта «Першотравнева» на правах структурної одиниці виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

З викладеного вбачається, що на виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи позивача неодноразово було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, жодного разу не ставилось.

Таким чином, професійне захворювання позивача виникло, зокрема, під час його перебування у трудових відносинах з виробничим обєднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обовязок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого в даному випадку роботодавцем зроблено не було, що потягло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдає йому моральних страждань.

Отже, правонаступником усіх прав та обов'язків Державного виробничого обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач) є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Таким чином, не дотримання ДВО «Кривбасруда» та ВАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» (правонаступник ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ») (протягом роботи позивача на підприємстві) вищевказаних положень ч.ч. 2, 4 ст. 153 КЗпП України, призвело до того, що він у працездатному віці втратив 50 % працездатності.

З урахуванням вищевикладених правових норм та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди повязують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Посилання представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що в зв'язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 50%. Лікування не призвело до позитивного ефекту, внаслідок чого сталося значне обмеження життєдіяльності, яке визначається частковою стійкою втратою можливості самообслуговування, тобто потрібно весь цей час постійно додаткові зусилля для організації його життя. Отримані професійні захворювання призводять до зниження фізичної активності. Через втрату свого здоров'я йому у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потрібна стороння допомога і усвідомлюючи це, він також зазнає моральних страждань.

Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 50 % втрати працездатності, а також характер захворювання, пов'язаного з спричиненням профзахворюванням фізичних і моральних страждань позивачу, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що ОСОБА_3 має право на відшкодування з боку відповідача моральної шкоди, так як факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний. Він змушений змінити звичний спосіб життя постійно лікуватися, повне одужання неможливе. Всі ці обставини ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту, що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві звязки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для свого життя.

Погоджується колегія суддів і з розміром моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки судом взято до уваги роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та співмірності.

У звязку з чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині колегія суддів не бере до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: