Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з ОСОБА_4 грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Мазда-6», 2014 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, та кошти на його технічне обслуговування у розмірі 205 527 грн 15 коп.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 03 жовтня 2013 року до 26 квітня 2016 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу 25 жовтня 2014 року за спільні кошти ними придбано транспортний засіб марки «Мазда-6», 2014 року випуску, за 407 тис. грн, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

Крім того, 08 листопада та 02 грудня 2014 року за рахунок спільних коштів були виконані роботи з технічного обслуговування і ремонту згаданого вище автомобіля на загальну суму 411 054 грн 43 коп.

У подальшому їй стало відомо, що даний автомобіль продано на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року за 40 тис. грн, що не відповідає його дійсній вартості, та перереєстровано на іншу особу - ОСОБА_5

Посилаючись на те, що згоди на продаж автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, вона не надавала, ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Мазда-6», 2014 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, та його технічне обслуговування у сумі 205 527 грн 15 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 05 жовтня 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2016 року в частині стягнення Ѕ частини грошових коштів у сумі 3 240 грн 43 коп., витрачених на технічне обслуговування і ремонт автомобіля, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 03 жовтня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу 25 жовтня 2014 року за спільні кошти сторонами придбано транспортний засіб марки «Мазда-6», 2014 року випуску, вартістю 407 тис. грн, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

На підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року вказаний вище автомобіль продано ОСОБА_5 за 40 тис. грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач розпорядився ним на власний розсуд без письмової згоди позивачки, тому остання має право на грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірного транспортного засобу, а також половину грошової суми, яка була витрачена на його технічне обслуговування.

Апеляційний суд фактично погодився із висновками суду першої інстанції, скасував його в частині стягнення Ѕ частини грошових коштів, витрачених на технічне обслуговування і ремонт автомобіля «Мазда-6», оскільки ці витрати не підлягають поділу у порядку ст. 71 СК України та ст. 372 ЦК України. При цьому, суд зазначив, що відповідач має сплатити позивачу половину вартості спірного автомобіля, за яку він був придбаний у жовтні 2014 року (407 тис. грн), оскільки був перепроданий через незначний проміжок часу у грудні 2015 року за значно заниженою ціною 40 тис. грн.

Висновок судів попередніх інстанцій відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-2333цс15, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ст. 60 СК України).

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у п. п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1997 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та виходили із відсутності доказів придбання спірного автомобіля за особисті кошти ОСОБА_4 та не в інтересах сім'ї, а також, врахувавши відчуження цього автомобіля відповідачем без згоди позивача, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого майна.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень, не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з цими висновками щодо їх оцінки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2016 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик