Провадження № 2-р/127/4/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника відповідача ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру ОСОБА_4 про розяснення рішення суду від 23.11.2016 року у цивільній справі № 127/17352/16 ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду із наведеною вище заявою, яку мотивує тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2016 року у справі № 127/17352/16 ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, позов задоволено частково, вирішено визнати незаконним та скасувати наказ ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру від 03.08.2016 року № 130 к «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 з посади лікаря дерматовенеролога ОСОБА_3 обласного клінічного шкірновенерологічного диспансеру; зобовязати ОСОБА_3 обласний клінічного шкірно-венерологічного диспансер поновити ОСОБА_1 на попередній посаді лікаря дерматовенеролога ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру з 03.08.2016 року; стягнути з ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.08.2016 року по день поновлення на роботі на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а також на користь держави судовий збір в розмірі 1378 гривень. В решті вимог позову відмовлено.

28.12.2016 року Вінницьким міським судом на виконання вимог Ухвали апеляційного суду Вінницької області ухвалено додаткове рішення, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 04.08.2016 року по 23.11.2016 року 3417,91 гривень, а стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць в розмірі 920 гривень допустити до негайного виконання; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551,20 гривень судового збору по оплаті позовної заяви про визнання незаконним та скасування наказу ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру від 28.04.2016 року № 43.

19.12.2016 року вказане рішення суду надійшло до відповідача на виконання через державну виконавчу службу з відповідною постановою державного виконавця від 15.12.2016 року. Представник відповідача, що звернувся до суду з вказаною заявою про розяснення рішення суду зазначає, що під час розгляду справи було встановлено та зазначено в мотивувальній частині рішення суду, що: ОСОБА_1 працювала у ВОКШВД на посаді лікаря дерматовенеролога диспансерного відділення по 03.08.2016 року. Тобто як встановлено судом, останнім робочим днем роботи позивача було 03.08.2016 року і за який вона отримала розрахунок при звільненні.

З метою виконання рішення суду заявник просить розяснити, якою нормою закону (окрім рішення суду) керуватись адміністрації ВОКШВД поновлюючи на роботі позивача ОСОБА_1 з 03.08.2016 року, з яких видатків повторно їй оплачувати робочий час за вже оплачений день роботи 03.08.2016 року. Також просила суд розяснити на підставі яких норм чинного законодавства адміністрація ВОКШВД повинна вийти за межі штатного розпису, затвердженого Департаментом охорони здоровя та курортів ОСОБА_3 ОДА, та на якій підставі знову створити для лікаря дерматовенеролога стаціонарного відділення ОСОБА_1 жіноче стаціонарне відділення з відповідним штатним розписом, та як вийти за межі кошторису фонду заробітної платні, щоб сплачувати заробітну платню позивачу ОСОБА_1

Вказані обставини і стали підставою для звернення представника відповідача до суду з вказаною заявою.

Представник заявника ОСОБА_4 доводи заяви підтримала з тих же підстав, що наведено у заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що рішення суду є чітким та зрозумілим, а тому просила відмовити в задоволенні заяви про розяснення рішення суду. Також вказала на те, що суд під час розгляду справи не повинен був тлумачити відповідачу процедуру виконання ухваленого судом рішення.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи заяви, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту; подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

При розгляді цивільних справ суди, відповідно до ст.11 ЦПК України розглядають цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК розяснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду; розяснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути предявлене до виконання; якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, в тому числі і шляхом вчинення нових процесуальних дій, спрямованих на встановлення тих обставин, що не були предметом дослідження.

Тобто, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз'яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Рішення суду, постановлене у справі, є простим, доступним, зрозумілим, таким, що не припускає різного тлумачення. У цьому звязку суд не вбачає підстав для розяснення рішення суду, оскільки ті питання, які представник заявника просить суд розяснити не були предметом судового дослідження (суд під час ухвалення рішення не прописував процедуру виконання рішення), питання постановлені представником заявника для розяснення судом виходять за межі предмету розгляду. Окрім наведеного суд зазначає, що представник заявника не зазначає які частини рішення суду є для нього незрозумілими та які саме частини рішення він просить викласти більш повно та чітко, його доводи по своїй суті зводяться до його незгоди з ухваленим рішенням, яке станом на час розгляду цієї заяви набуло законної сили.

По суті представник заявника просить внести у текст рішення нові дані, які не були предметом дослідження в ході розгляду цивільної справи по суті, шляхом пропису процедури виконання рішення суду.

У цьому звязку суд також звертає увагу заявника на те, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним у рішенні вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

На підставі викладеного в задоволенні заяви про розяснення рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст. 208 210, 221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 обласного клінічного шкірно венерологічного диспансеру ОСОБА_4 про розяснення рішення суду від 23.11.2016 року у цивільній справі №127/17352/16 - ц відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: