ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8840/17
провадження № 4-с/753/267/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на постанову старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцької М.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересована особа: ОСОБА_3 (ОСОБА_4), -

встановив:

ПАТ "Родовід Банк" 15.05.2017 року звернулось до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцької М.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеву у провадженні № 48838732 від 31.03.2017 (ВП № 48838732) неправомірною та скасувати дану постанову.

У обґрунтування своєї скарги заявник посилався на те, що 18.06.2014 року Дарницьким районним судом м.Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 (ОСОБА_4.), ОСОБА_5 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором. За рішенням суду видано виконавчий лист №2-3654/14 від 10.03.2015 та передано на виконання до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Однак, зазначений виконавчий лист не виконаний, заходи, застосовані до боржника за невиконання рішення суду не дали належного результату, державний виконавець проявив безвідповідальність, недбалість та халатність, як до виконання своїх службових обов`язків, так і до Законів України "Про виконавче провадження" та "Про державну службу".

31.03.2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", так як транспортний засіб, який належить боржнику та оголошений у розшук не знайдено протягом року.

В судове засідання представник ПАТ «Родовід Банк» не з»явився, просив справу розглядати без його участі, вимоги заяви підтримав та просив суд її задовольнити.

Старший державний виконавець Маліцька М.А. у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявка суд не повідомила.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 вказаного Кодексу скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що 31.03.2017 року старшим державним виконавцем Маліцькою М.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме транспортний засіб, який належить боржнику та оголошений у розшук не знайдено протягом року.

Визнаючи оскаржувану постанову, винесену старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцькою М.А., неправомірною суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов"язковість судового рішення. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження виконавче провадження" як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вживалися дії та заходи щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Однак, дії державного виконавця та прийняті ним рішення не свідчать про те, що заходи примусового виконання рішення суду вжиті в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" державному виконавцю надано ряд повноважень на здійснення своєї основної функцій - примусового виконання судових рішень, що набрали законної сили, та є обов'язковими для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, з метою захисту або відновлення порушених прав та свобод юридичних та фізичних осіб.

Проте всупереч вказаним приписам закону державний виконавець не скористався усіма правовими засобами для виявлення, вилучення та реалізації майна боржника в рахунок погашення наявної заборгованості перед ПАТ «Родовід Банк» .

Положення п. 7 ч. 1ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов"язковою для виконання поліцією.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Однак, самої постанови державного виконавця про оголошення в розшук транспортного засобу боржника до суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що транспортний засіб, який належить ОСОБА_3 не було оголошено в розшук у ВП № 48838732 з виконання виконавчого листа у справі №2-3654/14 від 18.06.2014 року, виданого Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 572 116,90 грн.

Таким чином, підстав для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не було і цим порушено законні права та інтереси стягувача ПАТ "Родовід Банк".

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 389 цього Кодексу встановлено, що про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Згідно ст. 41 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред"явити його до виконання.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383- 385 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на постанову старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцької М.А. про повернення виконавчого документа стягувачеві, заінтересована особа: ОСОБА_3 (ОСОБА_4) - задовольнити

Визнати дії старшого державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маліцької М.А. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеву у провадженні № 48838732 від 31.03.2017 року - неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №48838732 від 31.03.2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА