Справа № 487/5410/17
Провадження № 2/487/2600/17
У Х В А Л А

Іменем України

13.10.2017 року Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про скасування наказу про дисциплінарне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дослідивши матеріали позову, суд приходить до наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України, постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», постанови № 8 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення(далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Що ж до адміністративного судочинства, то слід мати на увазі, що законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір", а тому для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Таким чином, під «публічною службою» слід розуміти врегульовану виключно Конституцією та законами України професійну публічну діяльність осіб, які заміщують посади в державних органах і органах місцевого самоврядування щодо реалізації завдань і функцій держави та органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спеціалістом 1 категорії відділу персоніфікованого обліку та фінансування пільг управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

Відповідно до Положення про департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради є виконавчим органом Миколаївської міської ради.

Міська рада згідно з Конституцією та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування.

В наказі від 17.08.2017 р. № 291 про надання відпустки позивачу ОСОБА_1 зазначено, що він видається відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, відповідач - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради являється виконавчим органом місцевого самоврядування, а спір, що виник між ними, стосується притягненням першої до дисциплінарної відповідальності, в момент її перебування на публічній службі.

Такі спори, згідно ч. 2 ст. 17 КАС України, повинні вирішуватися в порядку КАС України, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про скасування наказу про дисциплінарне стягнення - відмовити.

Матеріали заяви з доданими документами повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя З.М. Сухаревич