__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/8011/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б»

в особі правління та голови ОСОБА_3

про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 03.11.2016 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу, в якій позивач просить суд: зобовязати ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 в межах строку встановленого статутом, провести збори кооперативу, на якому розглянути питання про прийняття ОСОБА_1 в члени кооперативу ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б», та видати ОСОБА_1 копію відповідного рішення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04.11.2016 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

За наслідком розгляду вказаної справи, 28.02.2017 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 провести загальні збори і розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття в члени кооперативу. Зобов'язано ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 рішення загальних зборів. Стягнуто з ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в дохід держави судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

22.05.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 28.02.2017 року по цивільній справі №520/13878/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу.

В обґрунтування вказаної заяви представник ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» посилався на те, що з вказаним рішенням він не згоден, вважає його передчасним та таким, що підлягає скасуванню. Також представник відповідача зазначив, що суд розглянув справу у відсутності відповідача, якого не було належним чином повідомлено про дату та час слухання справи, що є порушенням ст.ст. 74, 76, 169 ЦПК України та відповідно до ст.232 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування рішення. Також представником зазначено, що суд дійшов помилкового висновку, що відповідач є правонаступником Кооперативної автостоянки «Школьний», яка є правонаступником об'єднання громадян автостоянки «Іскра-6» спілки автомобілістів України (реєстраційний №56 від 25.01.1994 р., державна реєстрація здійснена 06.11.1998 р.). Також зазначено у заяві, що в матеріалах справи немає доказів того, що відповідач є правонаступником Кооперативної автостоянки «Школьний». Оскільки відповідач не був сповіщений належним чином, представник відповідача зазначив, що тому він не міг надати до суду копії статуту відповідача та виписки про державну реєстрацію, які підтверджують, що відповідач не є правонаступником Кооперативної автостоянки «Школьний».

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21.06.2017 року вказану заяву ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна стоянка «Школьний 6 «Б» - задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 28.02.2017 року по цивільній справі №520/13878/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 серпня 2017 року о 16 годин 00 хвилин.

Позивач ОСОБА_1 та його представник 09.10.2017 року у судове засідання не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак 09.10.2017 року представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» у судове засідання, призначене на 09.10.2017 року не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, суд зазначає, що представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» під час розгляду справи, до ухвалення судом заочного рішення по справі, у судові засіданні призначені на 12.12.2016 року, 23.12.2016 року, 27.01.2017 року, 28.02.2017 року, жодного разу не зявлявся, повідомлявся належним чином, однак усі конверти з направленою судовою кореспонденцією були повернуті на адресу суду, з зазначенням причини невручення за закінченням терміну зберігання, про причини неявки представник суд не повідомляв.

Надалі, представник відповідача зявився у судове засідання, призначене по розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, на 21.06.2017 року, в якому судом було ухвалено скасувати заочне рішення суду та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 серпня 2017 року, про яке представник відповідача був сповіщений в залі судового засідання, що підтверджується відповідною розпискою про сповіщення (а.с.77).

Однак, у наступні судові засідання призначені на 22.08.2017 року 18.09.2017 року, 09.10.2017 року представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» знов не зявлявся, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень проти позову не надавав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Частиною 5 статті 74 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Частиною 8 статті 74 ЦПК України встановлено, що судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю.

Згідно виписки з Єдиного державну реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстроване місцезнаходження ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» є : м. Одеса, пр. Маршала Жукова, буд. 6-Б, та за саме за цією адресою направлялись судові повістки та процесуальні документи на імя відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3, однак уся поштова кореспонденція направлена судом була повернута до суду з зазначенням причини невручення: за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник відповідача ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» про зміну адреси або про адресу для листування суд не повідомляв.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення суду представником відповідача особисто зазначено адресу розташування: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 6-Б.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Представник відповідача, якому відомо про судовий розгляд, про причини неявки суд жодного разу не повідомляв.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили

про причини неявки, які судом визнано поважними.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що: провадження в цій справі відкрито 04.11.2016 року, тобто одинадцять місяців тому, за які представник відповідача зявився до суду один раз у судове засідання по розгляду заяви про перегляд заочного рішення; судові повістки за адресою зареєстрованого місця розташування не отримує; про іншу адресу для листування суд не повідомляв; заперечення проти задоволення позову та докази, про які висловлював намір надати у заяві про перегляд заочного рішення суду, до суду не надавав; з часу перегляду заочного рішення суду не вжив жодного заходу, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, що в свою чергу свідчить про зловживання представником відповідача наданими йому процесуальними правами, намір затягування розгляду справи, що призводить до неможливості проведення судового засідання та порушення строків розгляду справи, що в свою чергу є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги повторне неприбуття у судове засідання відповідача, з урахуванням положень ч. 1 ст. 157 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши і проаналізувавши в сукупності усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 1994 році було утворено Кооперативну автостоянку «Школьний», яка є правонаступником обєднання громадян автостоянки «Іскра-6» спілки автомобілістів України (реєстраційний №56 від 25.01.1994 р., державна реєстрація здійснена 06.11.1998 р.)

Позивач пояснив, що з 1987 року він користується паркувальним місцем за №120 в кооперативній автостоянці і приймав фінансову участь в облаштуванні автостоянки навісами та асфальтовому покритті території.

29.08.2015 року він ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до голови ОСОБА_6 «Кооперативна автостоянка «Школьний» ОСОБА_7 про прийняття в члени кооперативу.

У звязку з тим, що вказана заява була залишена без уваги, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про зобовязання кооператив, в особі голови правління, розглянути його заяву на загальних зборах кооперативу і надати йому копію рішення.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Зобовязано кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний» в особі голови правління кооперативу і правління кооперативу провести загальні збори і розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття в члени кооперативу.

Рішення суду набрало законної сили, у звязку з чим, викладені обставини у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Надалі, як стверджував представник позивача в судовому засіданні, позивачеві стало відомо, що вірна назва Кооперативної автостоянки на якій розташоване паркувальне місце за №120, яким користується ОСОБА_1 є ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б».

У звязку з чим, 15.09.2016 року він - ОСОБА_1- звернувся з письмовою заявою до голови кооперативу ОСОБА_3 про прийняття в члени кооперативу.

Оскільки вказана заява була не отримана головою кооперативу, поштова кореспонденція відповідачем не отримується, позивачем ОСОБА_1 було особисто надано 20.07.2017 року, за місцем розташування ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б»: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 6-Б, заяву про прийняття в члени кооперативу, що підтверджується наданим до суду відеозаписом, на якому зафіксовано залишення заяви на пропускному пункті кооперативу.

У звязку з тим, що письмова заява залишена кооперативом без уваги, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами зобовязати кооператив, в особі голови правління, розглянути його заяву на загальних зборах кооперативу і надати йому копію рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статуту ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б», затвердженого рішенням установчих зборів, протокол №1 від 30 червня 2015 року, ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б», створений шляхом добровільного обєднання фізичних осіб на основі членства для надання послуг переважно членам та асоційованим членам кооперативу, а також іншим особам з метою задоволення їх потреб у розміщенні автомобілів на території мікрорайону «Школьний» житлового масиву Таїрово, Київського району, м. Одеси. І діє у відповідності до Закону України «Про кооперацію», Конституцію України, Цивільного, Господарського, Податкового кодексів України.

Пунктом 2.1 Статуту ОК «КА «Школьний 6 «Б», визначено, що кооператив створюється для задоволення інтересів своїх ОСОБА_6 в забезпеченні машиномісцем автостоянці, з охорони та обслуговування особистого транспорту без змети отримання прибутку згідно норм встановлених цим Статутом та діючим законодавством України.

Законом України «Про кооперацію» передбачено, що умовами здобуття членства у кооперативі є: додержання вимог статуту; формування фондів кооперативу; внесення вступного та пайового внесків; виявлення бажання брати участь у діяльності кооперативу; обов'язкова трудова участь.

Право членства є добровільним і доступним, без штучних обмежень чи будь-якої дискримінації із соціальних, расових, релігійних міркувань це основний принцип кооперації, який закріплено в ст. 5 Статуту Міжнародного кооперативного альянсу.

Волевиявлення громадянина стати членом кооперативу оформляється письмово (шляхом подання заяви). Право розгляду заяви належить загальним зборам кооперативу.

Пунктом 3 Статуту ОК «КА «Школьний 6 «Б» передбачено, що прийом в ОСОБА_6 здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до ОСОБА_6, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених статутом.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З метою реалізації зазначеної статті Конституції України, 2 жовтня 1996 року було прийнято відповідний Закон України «Про звернення громадян» (далі Закон). Саме цей нормативно-правовий акт передбачає основні положення щодо звернень громадян, у тому числі, види звернень, порядок оформлення та направлення звернень, строки розгляду, тощо.

Як зазначається в статті 3 Закону, під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій або в усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Громадяни України можуть подавати свої звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків. За формою, звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) та письмовим (надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства).

Відповідно до статті 5 Закону, текст звернень, а також рішень і відповідей на них складається українською або іншою мовою, прийнятною для сторін, у зверненні обов'язково має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Також до звернень можуть додаватися різні довідкові матеріали в оригіналах або копіях.

Відповідно до положень ст.20 Закону звернення розглядаються і вирішуються, в термін не більше одного місяця від дня їх реєстрації, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні. Звернення, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, розглядаються невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо ж в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, строк розгляду звернення можу бути подовжено, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Разом з тим, загальний термін розгляду звернення, не може перевищувати сорока п'яти днів від часу його отримання.

Термін розгляду звернень (пропозицій, заяв, скарг) обчислюється з дня надходження звернення та його реєстрації в органі чи установі юстиції. Якщо ж останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до закону, днем закінчення строку є перший після нього робочий день.

Як вже судом зазначалось, 15.09.2016 року ОСОБА_1 надіслав до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» належно оформлену письмову заяву про прийняття в члени кооперативу, що підтверджується квитанцією та описом вкладення цінного листа про направлення поштової кореспонденції.

Згідно виписки з Єдиного державну реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстроване місцезнаходження ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» є : м. Одеса, пр. Маршала Жукова, буд. 6-Б.

Однак відповідачем вказана кореспонденція не була отримана, що особисто було визнано відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення.

У звязку з чим, позивач особисто подав 20.07.2017 року, за місцем розташування ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б»: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 6-Б, заяву про прийняття в члени кооперативу, що підтверджується наданим до суду відеозаписом, на якому зафіксовано залишення заяви на пропускному пункті кооперативу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи відповідач неодноразово викликався до суду, однак відповідач до суду не зявлявся.

У заяві про перегляд заочного рішення суду в редакції від 22.05.2017 року, представник відповідача зазначив, що надасть до суду докази та письмові заперечення проти задоволення позову, однак жодних доказів та посилань відповідачем до суду не надано.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд встановив, що дії кооперативу (у даному випадку бездіяльність кооперативу в особі голови правління кооперативу) порушують право громадянина ОСОБА_1 на звернення.

Судом також враховується, що позивач є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалідом Великої Вітчизняної війни 1 групи і користується пільгами щодо вступу до гаражного кооперативу. Відповідно до положень ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» (п.20) інваліди війни мають першочергове право на вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів, кооперативів по будівництву та експлуатації колективних гаражів, стоянок для транспортних засобів та їх технічне обслуговування, до садівницьких товариств, на придбання матеріалів для індивідуального будівництва і садових будинків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги і те, що неотримання відповідачем у будь-який спосіб звернення позивача унеможливлює провести розгляд заяви позивача щодо його вступу до членів кооперативу, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду права позивача захистити неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню та слід зобов'язати ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 провести загальні збори і розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття в члени кооперативу, та зобов'язати ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 рішення загальних зборів.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Оскільки позивач має інвалідність І групи, ОСОБА_1 на підставі Закону звільнений за подання 03.11.2016 року до суду позовної заяви, що містить вимогу немайнового характеру від сплати судового збору в сумі 551 гривні 20 копійок.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви немайнового характеру в сумі 551 гривня 20 копійок.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 292, 294 ЦПК, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» в особі правління та голови ОСОБА_3 про зобовязання розглянути заяву про вступ до членів кооперативу задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 кооператив «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» (адреса: 65121, Одеська область, м. Одеса, Київський район, проспект Маршала Жукова, буд. 6 «Б», ідентифікаційний код 39873898) в особі правління та голови ОСОБА_3 провести загальні збори, розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття в члени кооперативу та видати ОСОБА_1 відповідне рішення за наслідком загальних зборів.

Стягнути з ОСОБА_2 кооперативу «Кооперативна автостоянка «Школьний 6 «Б» (адреса: 65121, Одеська область, м. Одеса, Київський район, проспект Маршала Жукова, буд. 6 «Б», ідентифікаційний код 39873898) в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.