Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/547/17
Провадження № 2/433/531/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року

Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Певної О.С.,

за участю секретаря Нехаєва В.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів представника ПАТ «Ощадбанк» - ОСОБА_2, начальника Троїцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Троїцьке цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Троїцької філії №10012/064 Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Троїцького районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Троїцької філії №10012/064 Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про захист прав споживача.

В судовому засіданні, відповідачем у справі начальником Троїцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області ОСОБА_3 заявлено клопотання, яке підтримано представником ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_2, про закриття провадження у справі в частині оскарження рішень, дій (бездіяльності) державного виконавця державної виконавчої служби, прийнятих під час виконання виконавчого напису нотаріуса № 3266 від 15.08.2016, та повязаних з ними вимоги, оскільки вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали позовної заяви та матеріалів справи, що стосуються розгляду заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (далі - суб'єкт владних повноважень), шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 3 КАС України в пункті 1 дає визначення терміну «справа адміністративної юрисдикції», якою визнається публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму ВССУ від 23 квітня 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), зокрема й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії або бездіяльність посадових осіб Троїцької філії № 10012/064 Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо арешту його коштів і блокування його банківських рахунків на отримання пенсії, заробітної плати, сплати аліментів та інших витрат; скасувати постанову державного виконавця Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 09.02.2017 року за № 406 та інші постанови і документи, зобов'язати Троїцьку філію Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» розблокувати його банківські рахунки № 713869 і № 806222; стягнути з відповідачів майнову та моральну шкоду.

Отже, правовідносини, які виникли між позивачем та банком з приводу порушення банком цивільного права позивача, а саме: визнання незаконними дій або бездіяльності посадових осіб Троїцької філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо блокування рахунків на отримання пенсії, заробітної плати та інших виплат; зобов'язання Троїцьку філію Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» розблокувати банківські рахунки, стягнення майнової та моральної шкоди, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а на спір з приводу оскарження дії (бездіяльність) державного виконавця державної виконавчої служби, скасування постанов державного виконавця, прийнятих під час виконання виконавчого напису нотаріуса № 3266 від 15.08.2016 року, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, у разі подання такої позовної вимоги в порядку цивільного судочинства суд має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, а, помилково прийнявши її до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене вище, заявлені позивачем вимоги з приводу оскарження дії (бездіяльність) державного виконавця державної виконавчої служби, скасування постанов державного виконавця, прийнятих під час виконання виконавчого напису нотаріуса № 3266 від 15.08.2016 року не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, та є основними, а вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди з відповідача -2 є похідними від первісних та безпосередньо повязані з їх розглядом, суд прийшов до висновку, що провадження в цій частині необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.11, 15, 205, 206, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Троїцької філії №10012/064 Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про захист прав споживача в частині оскарження дії (бездіяльність) державного виконавця державної виконавчої служби, скасування постанов державного виконавця, прийнятих під час виконання виконавчого напису нотаріуса № 3266 від 15.08.2016 року - закрити.

Роз'яснити позивачу право звернутися з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.С. Певна