Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1197/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок викрадення газової проточної колонки.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі ВАТ) про стягнення матеріальної шкоди внаслідок викрадення газової проточної колонки.

Зазначав, що 04 лютого 2013 року до нього додому прийшов чоловік, який представився працівником ТОВ «Кіровоградгаз» та повідомив, що перевіряє газові прилади. Прізвище, імя та по-батькові його невідомі, оскільки посвідчення він не предявив. Після перевірки газових приладів чоловік повідомив, що газова проточна колонка є несправною та підлягає ремонту.

Забрав колонку та сказав, що поверне її через два дні. Через два дні колонку йому не повернули, в звязку з чим він звернувся до ТОВ «Кіровоградгаз», однак відповідь йому не надали, пославшись на службову таємницю.

Після неодноразових звернень до органів міліції та прокуратури було порушено кримінальне провадження, з матеріалів якого йому стало відомо, що слідчим встановлено особу, яка заволоділа його газовою проточною колонкою, встановлено, що ця особа дійсно працює у відповідача, однак слідчий не вчинив жодних дій, направлених на розшук цієї особи.

На прокурорський запит відповідачем надано відповідь, що слюсар ОСОБА_3, який здійснював роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж та газового обладнання в його квартирі, заволодів його газовою колонкою на підставі начебто написаних ним розписок про відсутність претензій до слюсаря.

Оскільки працівником відповідача йому завдана матеріальна шкода, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню вартість газової колонки та витрати на встановлення, оформлення документації та дозволів на колонку.

Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі вартості газової колонки в сумі 6400 грн. та вартість робіт по встановленню, оформленню колонки в сумі 4200 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2017 року в позові відмовлено, оскільки позивачем не доведено розміру шкоди, також позивач не довів, яка саме газова колонка була в його квартирі, зокрема, модель (марка), рік виготовлення, її технічний стан та вартість, також належними та допустимими доказами не доведено факт крадіжки газової колонки.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд дійшов помилково висновку, що ним не доведено розмір заподіяної відповідачем матеріальної шкоди, оскільки на офіційному сайті відповідача вказані ціни на газові колонки та розцінки на встановлення цих колонок, ця інформація є загальнодоступною.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, пояснив, що в квартирі АДРЕСА_1 він проживає з 1999 року, ще до його переїзду в квартирі була встановлена газова колонка, вважає, що вона була встановлена ще в часи Радянського Союзу, в нього документів на колонку не має, він нею майже не користувався, газову колонку забрав працівник відповідача, тому відповідач повинен відшкодувати йому вартість газової колонки та її встановлення.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений під розписку (а.с.63,66), в засідання апеляційного суду не прибув.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.1 ст.169, ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст.60 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви позивач просив відшкодувати йому шкоду з підстав, передбачених статтею 1172 ЦК України - відшкодування шкоди юридичною особою, завданої її працівником, та статтею 1177 ЦК України - відшкодування шкоди особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що дійсно за заявою ОСОБА_2 від 16 жовтня 2014 року про заволодіння його газовою колонкою були внесені 17 листопада 2014 року відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування, правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України (а.с.13-18), однак обвинувальний вирок, який набрав законної сили, позивачем не надано.

На спростування своєї вини в заподіянні позивачу шкоди відповідач надав заяву ОСОБА_2 від 26 лютого 2013 року до ВАТ «Кіровоградгазу», в якій позивач зазначав, що 04 лютого 2013 року при перевірці газової колонки працівник «Кіровоградгазу» повідомив його, що колонка непридатна до користування та купив її за 50 грн., він колонкою не користувався, але коли переїхав у квартиру, то колонка працювала, продавши колонку він поступив необдумано, бо вона потрібна, якщо він буде продавати квартиру, просив повернути газову колонку при умові, що він поверне 50 грн., які за неї отримав (а.с.68), а також лист від 27 лютого 2013 року про відсутність претензій (а.с.69).

В протоколі допиту свідка ОСОБА_3 під час досудового розслідування зазначено, що під час планової технічної перевірки газового обладнання встановлено, що газова колонка в квартирі ОСОБА_2 не працювала і підлягала опломбуванню, він відповів, що колонка йому не потрібна і запропонував її забрати, він купив цю колонку за 50 грн. на запчастини. Після звернення ОСОБА_2 він пішов до нього, щоб поставити колонку назад, однак він відмовився та написав розписку про відсутність претензій (а.с.23), такі ж пояснення ОСОБА_3 писав керівнику «Кіровоградгазу» (а.с.68).

За таких обставин висновок суду про доведеність відповідачем відсутності своєї вини у спричиненні шкоди позивачу є правильним і обґрунтованим.

Доводам позивача щодо визначення розміру шкоди на підставі цін на нову колонку та вартість її встановлення, зазначених на офіційному сайті відповідача, суд відповідно до ст.212 ЦПК України дав належну оцінку та правильно зазначив, що таке визначення розміру шкоди ґрунтується на припущеннях. Передбачені законом підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відсутні.

За таких обставин колегія суддів, перевіривши відповідно до вимог ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314,ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_4