УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», третя особа - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Запоріжжі, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі - ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат») на свою користь моральну шкоду в розмірі 60 000 грн, яка заподіяна йому внаслідок отриманого професійного захворювання.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що в період з 19 жовтня 1982 року по 08 липня 2003 року він працював у відповідача оператором по обслуговуванню пилегазовловлюючих установок. Внаслідок роботи, безпосередньо пов'язаної з умовами підвищеної небезпеки, тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів, у нього виникло професійне захворювання та встановлено діагноз: хронічний бронхіт 2-го ступеня, фаза ремісії, прикореневий нижньодольовий пневмосклероз, ЛР 1-го ступеня, артеріальна гіпертензія 2-го ступеня, а також встановлено третю групу інвалідності з 60% втрати працездатності.

Позивач зазначав, що в результаті отриманого професійного захворювання йому завдано моральну шкоду, оскільки він постійно відчуває фізичний біль, вимушений приймати ліки, неодноразово знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

З огляду на вказане ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя

від 21 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, врахували роз'яснення, викладені у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також висновок обстеження медико-соціальної експертної комісії № 000340 від 22 листопада 2005 року, відповідно до якого позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 60% стійкої втрати професійної працездатності (а. с. 14), та виходили із того, що сам факт виникнення у позивача професійного захворювання з настанням таких негативних наслідків, як визнання його інвалідом 3-ї групи із втратою професійної працездатності 60 %, свідчить про те, що позивач в силу ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав, вмотивовано визначивши її розмір у сумі 15 000 грн..

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

О.В. Попович