Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1118/16-ц
Провадження № 2/674/67/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці, цивільну справу за позовом

ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпро

до

ОСОБА_2

про стягнення боргу кредитором спадкодавця

(ціна позову 5738 грн.)

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2017 року позивач, ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпро, звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в розмірі 5738 грн., мотивуючи тим, що 25 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпро та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

10 вересня 2007 року, ОСОБА_3 помер.

В процесі розгляду справи було встановлено, що правонаступником померлого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Станом на день смерті заборгованість ОСОБА_3 становила 5738 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 4874,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 716,95 грн.; заборгованості за пенею та комісією 146,25 грн, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, а також судовий збір по справі у розмірі 1600 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача по договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 в судовому засідання проти позову заперечив, просив застосувати строки позовної давності про шо подав до суду заяву в якій зазначив, що термін дії кредитної картки, яка була видана ОСОБА_3 закінчився в червні 2009 року. Також відповідно до розрахунку заборгованості, позивач нараховував заборгованість за кредитним договором з квітня 2007 року до моменту звернення до суду з позовом. Розрахунок заборгованості підтверджує факт того, що позивач знав про порушення свого права з квітня 2007 року й на момент закінчення терміну дії кредитної картки, який відбувся в червня 2009 року, однак звернувся з позовом про стягнення заборгованості лише в липня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав

Так, судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 25 січня 2007 року, укладеному між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_3, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-18).

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк".

ОСОБА_3 прийняті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 10 травня 2007 року (на день смерті боржника) становила 5738 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом 4874,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 716,95 грн.; заборгованості за пенею та комісією 146,25 грн (а.с.122).

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

ОСОБА_3 помер 10 вересня 2007 року, що підтверджується завіреною копією актового запису про смерть №151 від 10 вересня 2007 року (а.с.34).

З матеріалів спадкової справи № 32-08, яка відкрита державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори 06 січня 2008р. встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина, ОСОБА_4, яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та 16 січня 2008 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, також спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 був його син ОСОБА_2, який від спадщини відмовився, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. (а.с.46-61).

20 вересня 2008 року нотаріус видав ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцеві майно.

Відповідно до актового запису про смерть №16 від 30 січня 2014 року, ОСОБА_4 померла 28 січня 2014 року (а.с.79).

З матеріалів спадкової справи № 145-2014, яка відкрита приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу 24 травня 2014р. встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є її син, ОСОБА_2, який 22 травня 2014 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а.с.84-111).

20 вересня 2014 року нотаріус видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцеві майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Однак як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 надав суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14).

За змістом п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та Банком, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Відповідно до Умов строк погашення кредиту в повному обсязі визначається не пізніш останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Так відповідно до п.3.1.1., 5.4. розділу 11 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного в картці.

Таким чином відповідно до Умов договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки.

Відповідно до довідки наданої позивачем строк дії картки до червня 2009 року.

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовною заявою про захист порушеного права 19 серпня 2016 року.

Таким чином судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в серпні 2016 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення дії платіжної картки до моменту предявлення позову, оскільки після смерті спадкодавця (власника картки) та після закінчення строку дії платіжної картки банк продовжував нараховувати відсотки та штрафні санкції, що підтверджується розрахунком заборгованості (6-10). Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс14), згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки , а не закінченням строку дії договору

Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до спадкодавця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця належить відмовити в звязку з пропуском Банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.253, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ,526, 527, 530, 1218, 1219 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук