єдиний унікальний номер справи 531/1492/16-ц
номер провадження 2/531/300/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м.Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 26.10.2016 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/5 частини щомісячного доходу (заробітку) кожного з відповідачів на її утримання, як непрацездатної матері.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 07.12.2004 позивачка є пенсіонеркою і єдиним джерелом доходу для неї є пенсія за віком, що станом на 25.10.2016 становила 1237,80 грн. Позивачка не має чоловіка, а відповідачі є її рідними дітьми, проте вони не надають допомоги на утримання матері, при цьому пенсії, яку отримує позивачка, вистачає тільки для придбання продуктів харчування, тому вона потребує додаткової матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що окрім загальних потреб, вона несе витрати на лікування після перенесеного інсульту. Позивачка вважає, що за таких складних життєвих обставин з відповідачів мають стягуватись аліменти на її утримання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, доповнивши, що ніхто з дітей до неї не ходить, ніхто не допомагає, ремонт в хаті не роблять, газ відключений за несплату. Останні роки вона ліки не купляє, постійно не лікується. Назвати суму, яку витрачає на лікування не може. Пенсію витрачає лише на харчування, на яке їй коштів не вистачає. Скільки коштують комунальні послуги у будинку, де вона проживає, сказати не може. Комунальні послуги не оплачує, бо немає грошей. Чи була субсидія сказати не може. Син ОСОБА_5 їй допомагає, вона подарувала йому будинок, у якому зараз проживає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачка зловживала спиртними напоями; зараз теж вживає алкоголь, внаслідок чого їй потрібні додаткові кошти. Вона, по можливості, допомагає матері матеріально. Саджає город на її ділянці, з якого мати влітку всі овочі продавала на ринку. Коли матір була в лікарні, вона несла витрати на придбання ліків. Мати постійно зчиняє сварки, тому вона намагається з нею не спілкуватись. Минулого року оформляла матері субсидію на комунальні послуги, але мати взагалі їх не оплачує, навіть не знає розміру належної оплати, тому будинок вкотре відєднали від системи газопостачання. Коли вона була неповнолітньою, мати не піклувалась про дітей, весь час була на роботі, потім приводила чоловіків. Було велике господарство, яке повністю було на дітях. На цей час вона не працює, несе витрати на лікування безпліддя, що виникло внаслідок аборту, який примусила зробити мати. Має скрутне матеріальне становище.

Відповідачка ОСОБА_3 суду пояснила, що позов не визнає, оскільки мати витрачає кошти на алкоголь та сигарети, багато солодощів. Вона приїжджала до матері, прибирала у будинку, допомагала на подвірї. Але мати весь час вчиняє сварки, тому останнім часом вона майже не приїжджає. Мати взагалі не платить за комунальні послуги, хоча мала субсидію. Утворилась заборгованість за газ, яку вона (ОСОБА_3А.) сплатила. Але після цього позивачка також нічого не сплачувала, тому забрали субсидію та знову відєднали газ. Коли вона була дитино, матір її била, посилала за алкогольними напоями. У будинку часто були сторонні чоловіки. Весь будинок та господарство було на дітях. Після перерви відповідачка до суду не зявилась, надала заяву про подальший розгляд справи за її відсутності (а.с.116).

Відповідачка ОСОБА_4 до суду не зявилась, надала суду письмові заперечення (а.с.125), у яких позов не визнала, пояснивши, що ніякої підтримки від матері не мала. Мати отримувала від батька аліменти, але пропивала. Ставилася до неї погано, била. У 2010 році мати облила її окропом, внаслідок чого вона довго лікувалася від опіків, а мати була за це засуджена. На ліки грошей не було. Зараз вона не працює, винаймає житло, у звязку з чим несе витрати. Працює її син, за рахунок якого вона існує.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копіями паспортів позивачки та відповідачки (а.с.5, 12, 29).

Позивачка ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорта позивачки, копією паспорта відповідачки зі штампом про укладення шлюбу з ОСОБА_6 (а.с.5, 15, 24-27).

З копії свідоцтва про народження (а.с.13) та копії паспорту (а.с.17-20) відповідачки ОСОБА_3 вбачається, що вона мала дошлюбне прізвище «Чолінець» та її матірю є ОСОБА_7.

Отже, за наявності розбіжностей у написанні прізвища відповідачки ОСОБА_3 у свідоцтві про народження, факт родинних стосунків між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_3 не підтверджено.

Також згідно копії свідоцтва про народження та паспорту (а.с.14, 16) позивачка має повнолітнього працездатного сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, від позовних вимог до якого вона відмовилась і відмова прийнята судом.

Позивачка не була позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей, що визнано сторонами.

Суду не надано достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачка ухилялась від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дітей в період їх неповноліття.

Разом з тим, з копії вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 02.09.2009 вбачається, що позивачка була засуджена за ст. 122 ч.1 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік за те, що 02.06.2009 близько 21 години, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у власному будинку, розташованому в м.Карлівка Полтавської області, по вул. Чапаєва, 42, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, які виникли під час сімейної сварки, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень вилила на тіло своєї доньки ОСОБА_4 кипяток, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді опіків шкіри спини, живота та кінцівок ІІ-А ступеню, загальною площею до 25% тіла, які згідно висновку експерта №190 судово-медичної експертизи від 10.07.2009 відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалого розладу здоровя.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком і знаходиться на обліку в Карлівському обєднаному УПФ України, де отримує щомісячну пенсію у розмірі станом на 21.09.2017 1419,80 грн. (а.с. 84).

Інших доходів позивачка не має, про що свідчить довідка ДФС від 23.09.2016 (а.с. 32).

За місцем проживання ОСОБА_1 зареєстрована одна (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження зазначених у позові обставин, позивачкою надано суду лише довідку про розмір отримуваної нею пенсії станом на день звернення до суду. Станом на 21.09.2017 розмір пенсії позивачки становить 1419,18 грн. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу, в розрахунку на місяць, у розмірі з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Тобто розмір отримуваної ОСОБА_1 пенсії перевищує встановлений Законом прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. З пенсії позивачки жодні утримання не здійснюються.

Позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що отримувані нею доходи, які забезпечують їй прожитковий мінімум, не покривають необхідних для її проживання, лікування витрат, внаслідок чого вона потребує допомоги від дітей.

З пояснень позивачки вбачається, що ліки вона не купує, за комунальні послуги не сплачує.

Окрім того, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. ОСОБА_1 має чотирьох дітей. Усі діти трудящі. ОСОБА_1 стала проживати по сусідству у 1990-х роках, мала велике господарство: худобу, город. Все господарство доглядали лише діти. На цей час діти допомагають матері, але через зловживання алкоголем вона з ними пересварилась. Внаслідок цього вона також пересварилась з усіма сусідами. ОСОБА_2, яка єдина проживає у м.Карлівці, постійно саджала у матері город, носила їй продукти, допомагала. А ОСОБА_1 розпродувала все з городу та купувала алкоголь та цигарки. ОСОБА_2 оплачувала лікування, коли матір потрапила у лікарню. У позивачки є все необхідне у будинку: меблі, холодильник, телевізор. Їй відомо, що діти оплатили борг матері за газ, газ підєднали; ОСОБА_2 оформила їй субсидію. Але позивачка знову нічого не сплачувала за комунальні послуги, бо все витрачає на алкоголь, цигарки та солодощі.

За зазначених вище обставин, за відсутності доказів на підтвердження потреби позивачки в матеріальній допомозі, враховуючи, що позивачка часто вживає спиртні напої, що підтверджується копією вироку суду від 02.09.2009, показами свідка ОСОБА_9, у звязку з чим несе витрати, суд не може вважати позивачку такою, що потребує матеріальної допомоги з боку дітей, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Цей позов подано до суду 26.10.2016 року. Внаслідок автоматизованого розподілу справи через відсутність у суді суддів, які мають повноваження на здійснення судочинства, складено протокол щодо неможливості її автоматизованого розподілу. Указом Президента України № 212/2017 від 07.08.2017 року «Про призначення та тимчасове переведення суддів» суддю Попаснянського районного суду Луганської області Лизенко І.В. переведено шляхом відрядження строком до шести місяців на роботу на посаді судді Карлівського районного суду Полтавської області. За розпорядженням керівника апарату суду від 16.08.2017 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, внаслідок чого 04.09.2017 справу передано судді Лизенко І.В., якою 12.09.2017 відкрито провадження у справі.

Таким чином, позовна заява не розглянута до цього часу з незалежних від сторін причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Рішення у повному обсязі буде виготовлено протягом пяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Лизенко