Справа № 128/2958/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кіяниця А.О. , за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, в порядку виділу частки подружжя з спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивачів звернулися до Вінницького районного суду із позовом до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, в порядку виділу частки подружжя з спільного майна подружжя.

Поданий позивачі мотивували тим, що 28 травня 2015 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку з господарськими будівлями № 13, що знаходиться в с. Лисянка, вул. Революційна, Вінницького району Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивачів у справі, які спадщину прийняли , оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та син померлого- Холявко ОСОБА_5, від спадщини за законом відмовився на користь позивача- матері ОСОБА_2

Вказують , що вищевказаний будинок був придбаний ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 22 липня 1989 року. В шлюбі ОСОБА_2 зі спадкодавцем перебували з 1958 року по день смерті спадкодавця.

Спадщина відкрилась спадщина на 1/2 частку будинку з господарськими будівлями, тобто частка на кожного з трьох спадкоємців складає по 1/6.

З урахуванням частки ОСОБА_6 частка ОСОБА_2 складає 5/6 частки будинку, з яких: 1/2 частка, як спільне майно подружжя, а 1/6 частка в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 від якої він відмовився на користь матері ОСОБА_2; 1/6 частка будинку спадкоємця позивача ОСОБА_3,

Позивачі, зазначають, що отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса вони не мають можливості, оскільки ними не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. Нотаріусу було представлено дублікат договору купівлі-продажу, але договір належним чином не був зареєстрований, тому нотаріус зазначила про відсутність правовстановлюючого документа.

Просять суд : визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/6 частку будинку № 13, розташованого в с. Лисянка по вул. Революційній, Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 28 травня 2015 року; визнати право власності за ОСОБА_2 на 5/6 частки будинку № 13, розташованого в с. Лисянка по вул. Революційній, Вінницького району Вінницької області.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 не зявились, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують просять їх задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала при обставинах, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити з підстав зазначених у ньому. Суду доповнила, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок , за відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок, але усно повідомила позивачів про те, що договір купівлі-продажу будинку не зареєстровано було на час життя спадкодавця у встановлено законом порядку. Також, вважає, що хоча у технічному паспорті на будинок і вказано що слід припинити право власності на будинок під літерою «А», але на даний час позивачі не мають право га звернення до суду із такою вимого, а мав би право саме власник будинку звертатися при житті із таким позовом до суду , але він помер. Тому вважає , що оскільки спадкодавець при житті до 05.08. 1992 р. збудував на місці будинку під літерою « А» будинок під літерою «Д», то він набув право власності на нього, оскільки на той час пройшла так звана « будівельна амністія», відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об*єктів нерухомого майна, а тому вважати що цей будинок збудований самочинно законних підстав не має , надавши для порівняння аналогічних правовідносин, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 26.06.2016 року, тому вважає , що суд має законе право задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд, з урахування міркування представника позивача , яка не заперечувала, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та матеріали інвентаризаційної справи № 102 , розпочатою 03.05.1989 року на спірний будинок, вважає , що позов необґрунтований та такий що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого .

Судом встановлено, що 28 травня 2015 року помер ОСОБА_4, що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.11).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.12), син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.94), які спадщину прийняли, надавши до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, та син ОСОБА_6, який від спадщини відмовився на користь матері ОСОБА_2, про що також надав нотаріусу письмову заяву. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 770/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с.83-126).

Після його смерті відкрилась спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на житловий будинок № 13, розташованого в с. Лисянка по вул. Революційній, Вінницького району Вінницької області.

З копії договору купівлі-продажу від 22.07.1989 року, який посвідчено секретарем виконкому Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за № 13, вбачається, що гр. ОСОБА_7 подала , а ОСОБА_4 купував будинок без номеру , розташований в с. Лисянка Пултівецького району Вінницької області , який складається із житлового будинку під літерою « А», сараю « Б», сараю «В». (а.с.13, матеріали інветарсправи ( а.с.3 )0,

З копії довідки № 1188 від 01.12.2015 року, виданої виконкомом Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області , вбачається, що будинок № 13, по вул. Революційній с. Лисянка дійсно належав ОСОБА_4. який помер 28.05.2015 року. (а.с.30).

З копії державного акту серії ІІІ-ВН № 038763 , виданого 03.09.2002 року, вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення Пултівецької сільської ради від 26.121997 р. передано у власність земельна ділянка розміром 0,2973 га на території сільської ради с. Лисянка, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства . ( а.с.97)

З техпаспорту на будинок без номеру, розташованого по вул. Ревоційній с. Лисянка Вінницького району складеного 08.11.2011 року, вбачається наявність на земельній ділянці житлового будинку під літерою « Д» ( дата побудови вказано 1992 р.) із господарськими спорудами, із зазначенням що це будинок та споруди ні є самочинними, та примітка, про те, що у звязку з знесенням житлового будинку літерою «А», згідно до положень ст.349 ЦК України , необхідно припинити право власності.( а.с25)

На частину спадкового майна після смерті ОСОБА_4 позивачі оформили спадкові права. Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори 09.12.2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки (ОСОБА_2О.) та на 1/3 частки (ОСОБА_2І.) земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в с. Лисянка, вул. Революційна, 13, Вінницького району Вінницької області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:004:0044 (а.с.31), а також видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки (ОСОБА_2О.) та на 1/3 частки (ОСОБА_2І.) земельної ділянки площею 0,0473 га, розташованої в с. Лисянка вул. Революційна, 13, Вінницького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:0045 (а.с.32).

Позивачі у встановленому законом порядку зареєстрували право власності на відповідні їм частки земельних ділянок, що підтверджується копіями відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.33-34, 35-36).

Отримати свідоцтво в нотаріальній конторі на житловий будинок позивачі не мають можливості, оскільки ними не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок № 13, розташований в с. Лисянка по вул. Революційній, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2015 року (а.с.37).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Право власності є найбільш фундаментальним речовим правом, яке створює основну юридичну передумову для нормального функціонування цивільного обороту. Тому закон спеціально регулює не тільки підстави набуття права власності, а й підстави його припинення, які визначено в ст.346 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам обєкт права власності.

Судом встановлено та представником позивача ОСОБА_1 підтверджено, що при житті ОСОБА_4 будучі власником житлового будинку за договором купівлі-продажу від 22.07.1989 року, з власної волі зніс житловий будинок під літерою « А» та у подальшому до 05.08. 1992 р. на цьому місці побудував житловий будинок «Д», якому присвоєний номер № 13, по вул. Революційній с. Лисянка Вінницького району.

В свою чергу, в судому засіданні встановлено, що земельну ділянка, на який ОСОБА_4 побудований в 1992 році житловий будинок під літерою «Д», була передана у власність лише в 26.12.1997 році на підставі рішення Пултівецької сільської ради, а державний акт спадкодавцем отримано 03.09.2002 р.

Суд, вважає, що правовідносини щодо набуттям спадкодавцем відповідного речового права на спірний житловий , як окремого обєкту нерухомого майна, виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), який підлягає до застосування разом з іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року, зареєстрованого в міністерстві Юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них прибудовані до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4 жовтня 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно вимог ст. 105 ЦК УРСР громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, судом встановлено, що заявляючи вимоги про визнання права власності на житловий будинок літ. «Д», позивачами не надано доказів щодо побудови спадкодавцем цього житлового будинку на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці , що ним збудовано цей будинок при наявності дозволу на виконання будівельних робіт; доказів щодо прийняття його в експлуатацію власником будинку ОСОБА_4, як новоствореного майна, а також не надано доказів про припинення права власності на житловий будинок літ. «А», у звязку з його знищенням, який згідно договору купівлі-продажу від 22.07.1989 року належав спадкодавцю ОСОБА_4, на місці якого останній побудував в 1992 році житловий будинок під літерою «Д», а також на надано доказів про присвоєння вказаному спірному житловому будинку номеру № 13 та вулиці- «Революційній», оскільки , згідно договору купівлі-продажу від 22.07.1989 року ОСОБА_4 став власником житлового будинку без номеру в с. Лисянка.

Виходячи з вищевикладеного , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підлягають відмові у задоволені.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, в порядку виділу частки подружжя з спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повне рішення виготовлено 13 червня 2017 року.

Суддя: