Номер провадження: 22-ц/785/1615/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішенняІллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, про усунення перешкод в здійснені права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею,

в с т а н о в и л а:

19 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконкому Олександрівської селищної ради№315 від 26.09.2000 року спорудженню по вул. Леніна, 13 в смт. Олександрівка присвоєно статус будинку для малосімейних громадян, на підставі чого йому дозволили приватизувати квартиру №24. Раніше на цю квартиру в 1983 році було видано ордер на право зайняття однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_1 (в подальшому буд. №13), але з жовтня 1990 року сімя ОСОБА_2 добровільно залишила місце проживання, вибувши до житлового будинку №64 по вул. Нова в с. Малодолинське м. Чорноморська.

З 1993 року позивач добросовісно володіє квартирою, тому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру №24 по вул. Центральна (у минулому вул. Леніна), в с. Олександрівка м. Черноморська Одеської області, а також усунути перешкоди в здійснені права користування та розпорядження цією квартирою шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратили право користування нею.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,житловий будинок №13 по вул. Леніна (Центральна) в смт. Олександрівка м. Чорноморськ Одеської області належав державному підприємству СУ-455 тресту «Чорноморгідробуд», яке згодом було реформовано в СУ-430 тресту «Чорноморгідробуд»,будинок мав статус гуртожитку, і рішенням Олександрівської селищної ради № 122 від 28.07.1999 року було змінено статус гуртожитку на житловий будинок для малосімейних громадян.

Рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради №315 від 26.09.2000 року будинок за адресоюсмт.Олександрівка, вул.Леніна,13 був прийнятий на баланс ради та йому надано статус будинку для малосімейних громадян.

На підставі ордеру № 173 від 17.01.1983 року, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради, сімя ОСОБА_2 у складі родини із трьох осіб, в порядку встановленому ЖК, набули права на вселення у квартиру № 24 в будинку № 2 (13) по вул. Леніна в селищі Олександрівка міста Іллічівську Одеської області.

Згідно довідки, виданої Олександрійською селищною адміністрацією Іллічівської міської Ради від 29.04.2015 року за вих. №1304, разом з ОСОБА_2 зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11.

На підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Одеської області будинку № 2 по вул. Леніна в селищі Олександрівка було змінено адресу (нумерацію) з № 2 на № 13.

27.05.1997 року до змінення статусу гуртожитку на житловий будинок для малосімейних громадян, в спірнуквартирувселився і зареєструвався ОСОБА_3, відомості про підстави його реєстрації за цією адресою на час розгляду справи не збереглися. За час проживання він здійснив реконструкцію та прибудову приміщень, покращив тим самим стан квартири.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час заволодіння квартирою, майно вважалося безхазяйним, і наявні правові підстави для застосування правил ст.344 ЦК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як встановлено і не спростовано сторонами, квартира перебуває в комунальній власності, розташована в будинку для малосімейних громадян, на які розповсюджується правовий режим, встановлений для жилих будинків і жилих приміщень державного і громадського житлового фонду.

Передача майна у власність за набувальною давністю виключається щодо майна, яке перебуває у такому статусі, особи мають право на набуття її у власність з інших правових підстав, зокрема в порядку ст.345 ЦК України, відтак судом неправильно визначено правові відносини, які виникли між сторонами, застосовано норму матеріального права, яка не підлягає застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.

Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, і не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.

Очевидно, що реєстрація відповідачів за адресою спірної квартири є перешкодою для вирішення питання щодо приватизації квартири позивачем, проте така обставина не змінює статус будинку і правові підстави для набуття майна у власність.

Таким чином, рішення суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні вимог про визнання права власності в порядку набувальної давності з огляду на підстави та мотиви, викладені вище.

Вимоги про усунення перешкод в здійсненні користування спірною квартирою обумовлені правом власності, є похідними від такого права, тому задоволенню також не підлягають.

Керуючисьст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 міста Чорноморська Одеської області за набувальною давністю, про усунення перешкод в здійснені права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею квартири АДРЕСА_2 міста Чорноморська Одеської області, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: