Справа №522/1810/17
Провадження №4-с/522/96/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі скаргу ПАТ «УкрСиббанк» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про повернення стяґувачеві виконавчого документу, зацікавлені особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про повернення стяґувачеві виконавчого листа №2-3797/11 виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні, на підставі п.п.7, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII. прийнятого в межах виконавчого провадження №51863616 та зобовязання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1 продовжити виконавче провадження №51863616 з виконання виконавчого листа №2-3797/11 про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить слухати справу за його відсутністю.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутністю.

До суду надійшли заперечення, в яких у задоволені скарги просить відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що всі дії, вчинені державним виконавцем у повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». В запереченнях зазначено, що на виконанні в відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3797/11 виданого Приморським районним судом м.Одеси 25.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні.

Державним виконавцем відділу на підставі ст.ст.17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 08 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. Боржнику повідомлено про негайне виконання вимог виконавчого документа, з дня винесення постанови, для самостійного виконання вимог зазначеного виконавчого листа.

Вимоги виконавчого документа боржником не виконано, відомості про фактичне виконання вимог виконавчого документу до відділу не надходили.

Згідно довідки ДПС України фізичну особу-підприємця припинено, відкриті рахунки відсутні.

Згідно відповіді ДПС України та ПФУ боржник перебуває на обліку, розмір пенсії -0.

Відповідно до довідки РСЦ в Одеській області за боржником зареєстровані транспортні засоби УАЗ, модель 315120, 1988 р.в., номерний знак 58333ОК, який оголошено в розшук при минулому предявленні виконавчого документу відповідною постановою від 24.07.2014 року.

Відповідно до довідки з Управління Держгеокадастру у м.Одессі Одеської області за боржником земельні ділянки не зареєстровані.

Згідно довідки з Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній.

Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Одеській області за боржником техніка не зареєстрована.

Згідно довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, але зазначена квартира перебуває під обтяженням.

Відповідно до п.7, 9 ч.1 ст.37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» 16.12.2016 року виконавче провадження завершено, копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження, а виконавчий лист повернуто стягувану.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги доводи скарги, суд вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2013 року, Приморським районним судом м.Одеси 25 червня 2013 року видано виконавчий лист №2-3797/11 про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні.

02.06.2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській було повторно направлено заяву про відкриття провадження та примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси по справі №2-3797/11 про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні, яка отримана за зареєстрована 03 серпня 2016 року..

19.12.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яка надійшла на адресу АТ «УкрСиббанк» 23.01.2017 року з оригіналом виконавчого листа №2-3797/11 про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану обґрунтовано тим, що звернення стягнення на майно боржника не передбачається можливим, у звязку з тим, що квартира, яка належить боржнику на праві власності перебуває під обтяженням (арештом), накладеним на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 09.09.2009 року по цивільній справі №2-1120/10, а автотранспортний засіб, який належить боржнику перебуває у розшуку понад один рік.

Проте, АТ «УкрСиббанк» з зазначеним рішенням державного виконавця не погоджується, оскільки вважає, що повернення виконавчого документу стягувану без фактичного виконання здійснено з порушенням п.п.7, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Приписами п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувану, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а також зі змісту оскаржуваної постанови, державним виконавцем виявлено зареєстрований за боржником транспортний засіб, а саме: УАЗ, модель 315120, 1988 р.в., реєстраційний знак 58333ОК.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Проте, в межах виконавчого провадження №51863616, державний виконавець постанови про розшук транспортного засобу належного боржнику на праві власності, а саме: УАЗ, модель 315120, 1988 р.в., реєстраційний знак 58333ОК, не виносив, а посилався на постановку про оголошення у розшук зазначеного транспортного засобу від 24.07.2014 року при минулому предявленні.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а також зі змісту оскаржуваної постанови, державним виконавцем в межах виконавчого провадження №51863616 виявлено зареєстроване за боржником на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Державним виконавцем також встановлено, що зазначена квартира перебуває під публічним обтяженням на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 09.09.2009 року по справі №2-1120/10, що є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, приймаючи рішення про наявність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець не звернув уваги на те, що за приписами згаданої норми закону підставою для повернення виконавчого документу стягувачу є наявність встановленої саме законом, а не судовим рішенням, заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Пунктом 9 частини 1 статті 37, ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозвязку з положеннями Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» вказують на встановлену чинним законодавством заборону щодо звернення стягнення на те майно державного підприємства, яке є основним засобом виробництва, а відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Водночас п.9 ч.1 ст.37, ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозвязку з положеннями Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказують на встановлену чинним законодавством заборону щодо звернення стягнення на те майно громадян України, яке надано як забезпечення кредитів в іноземній валюті за умови додержання встановлених цим законом певних умов.

Отже, п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не містить приписів відповідно до яких встановлена судовим рішенням заборона на відчуження майна боржника перешкоджає державному виконавцю вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно боржника.

Наведене свідчить про те, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання у звязку із наявністю встановленої судовим рішенням заборони на відчуження майна боржника, на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним, а тому не може вважатися законним та обгрунтованим.

Окрім того, звернення стягнення на нерухоме майно полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зобовязаний вчинити дії спрямовані на:

- арешт майна боржника - ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»;

- вилучення майна боржника - ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визначити вартість майна боржника, для чого залучити субєкта оціночної діяльності - ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження);

- передати майно на примусову реалізацію - ст.61 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем не вчинено жодних з згаданих дій, спрямованих на звернення стягнення на нерухоме майно боржника та його реалізацію, зокрема:

- не складено та не винесено постанови про арешт квартири, яка належить боржнику та розташована за адресою: АДРЕСА_1, або про опис та арешт квартири, яка належить боржнику, чим порушив ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»;

- не залучено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна, чим порушив ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»;

- не передано майно на реалізацію, чим порушено ст.61 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття, виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець в порушення ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» не вчиняв з визначеною законом періодичністю дії спрямовані на розшук майна боржника.

АТ «УкрСиббанк», звертаючись 06.07.2016 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа №2-3797/11 виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_2Ю, ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні, зазначав, що в забезпечення зобовязань за кредитним договором №0 від 03.11.2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яку державний виконавець виявив, вчиняючи дії спрямовані на встановлення майна боржника.

До заяви про відкриття виконавчого провадження АТ «УкрСиббанк» додав завірену належним чином копію зазначеного Договору іпотеки. Окрім того з тим, з довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на яку посилається державний виконавець в оскаржуваній постанові, вбачається наявність зареєстрованого 23.03.2007 року приватного обтяження згаданої квартири, яке вчинено на підставі зазначеного Договору іпотеки.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1 під час ухвалення постанови про повернення виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП №51863616 не відповідають вимогам чинного законодавства

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

За правилом, встановленим положенням ст.387 ЦПК України, скасування судом постанов державного виконавця не передбачено, оскільки підстави та порядок відновлення виконавчого провадження передбачені ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення..

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у вказаному виконавчому провадженні.

Розяснити учасникам справи, що визнання судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа незаконною є самостійною підставою, згідно з положеннями ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», для відновлення виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду до відповідного уповноваженого органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 цього ж Кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає що скарга Публічного акціонерного товариства «УкрСиббаек» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.18, 25, 28, 37, 41, 48 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.57, 58, 60, 102, 103, 119, 208-210, 212, 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про повернення стяґувачеві виконавчого документу, зацікавлені особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси №2-3797/11 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» пені за Кредитним договором №0 від 03.11.2006 року в розмірі 288 723,63 гривні про повернення виконавчого документа стяґувачеві. ВП№51863616 від 16.12.2016 року незаконними.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя 31.10.2017