АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвій Л.О.,Пидищи М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання виконати певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в користуванні приміщенням, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2012 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вище вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилаються на те, що вони є пенсіонерами, проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 р. ОСОБА_3 є власником 14/100 часток квартири, які знаходяться у їх сумісній власності, інші 14/100 часток квартири належать їх сину ОСОБА_8 Квартира №13, загальною площею 134,7 кв.м., є комунальною і складається з 7-ми житлових кімнат та допоміжних приміщень загального користування. Їм на праві приватної власності належать дві житлові кімнати №8, №9 та приміщення загального користування №1, 6, 10, 12-коридори, №15-туалет, І,ІІ - балкони. Крім них у квартирі №13 до квітня 2011 року проживало ще дві сім'ї. У квітні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали три кімнати у комунальній квартирі №13 та дві кімнати у комунальній квартирі №12 за адресою вул. Червона №8 у м. Дніпропетровську. ОСОБА_6 10.06.2011 року придбала 53/100 частин квартири №16 у цьому будинку, а ОСОБА_7 14.03.2011 року придбав квартиру №17 у даному будинку. Вказане нерухоме майно було придбано відповідачами з метою використання його у підприємницькій діяльності із надання кімнат в оренду погодинно та подобово. Відповідачі запропонували мешканцям квартири №13 продати їм свої кімнати, в чому їм було відмовлено з підстави дуже низької ціни, яку вони запропонували. З того часу відповідачі стали вчиняти протиправні дії щодо позивачів та інших мешканців, направлені на примушення їх до продажу свого житла, для цього вони створили для мешканців квартири нестерпну атмосферу для проживання шляхом психологічного тиску на них, залякування та приниження. Позивачі зазначають, що так склалося, що тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з ними користувалися окремим підїздом будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської, інші мешканці даного будинку цим підїздом не користувались, бо до їх квартир можна було потрапити з іншого під"їзду цього будинку. Наприкінці вересня 2012 року ОСОБА_4 разом з двома робітниками самовільно без будь-яких правових підстав забив та замурував вхідні двері до їх квартири. Оскільки вони не змогли їх зупинити, то викликали міліцію, працівники якої по приїзду заборонили відповідачу забивати та замуровувати двері і тоді двері було розблоковано. Через кілька днів, коли їх не було вдома, двері до їх квартири було повторно заблоковано відповідачами та встановлено нові вхідні двері до самого під"їзду, який виходить на вул. Комсомольську, які завжди зачинені на замок, ключі від яких їм не надали і тому вони не можуть потрапити до під"їзду щоб підійти до вхідних дверей своєї квартири. З того моменту і до цього часу двері до їх квартири відповідачами заблоковано і замуровано і тому вони змушені потрапляти до своєї квартири через інший під"їзд та сусідські помешкання. Вказане було вчинено ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є близькими родичами, для того, щоб зробити окремий вхід до готелю, який вони відкрили у викуплених ними житлових приміщеннях. Біля вказаного під"їзду будинку була розміщена табличка із зазначенням назви готелю, а саме: "Гостиница "Литера" і даним підїздом мають можливість користуватися виключно мешканці цього готелю та персонал. Позивачі зазначають, що крім психологічного тиску відповідачі наносять їм ще матеріальну шкоду. На підставі рішення виконкому Бабушкінської міської Ради №664 від 21.09.2001р. та розробленого і затвердженого належним чином проекту на переобладнання вони в 2001 році для поліпшення умов проживання здійснили переобладнання належних їм на праві приватної власності кімнат. А саме - до кімнат №8 та №9 було проведено воду та каналізацію із влаштуванням санвузла, вартість робіт та матеріалів склала 3694,00 грн. В серпні 2012 року відповідачі безпідставно демонтували каналізаційну систему та систему водопостачання, які вони провели до своїх кімнат, позбавивши їх можливості користуватися водою та каналізацією. При цьому відповідачі усіляко перешкоджають їм у користуванні загальною кухнею, де є вода, та загальним туалетом. Також, відповідачі заблокували трубу газопостачання, а відєднану від неї їх газову плитку та кухонний стіл, вартістю 500,00 грн., перенесли до однієї із своїх кімнат і безпідставно утримують. Також ОСОБА_4 вибив двері до їх кімнати, зламавши при цьому замок, вартістю у 200,00 грн., коли вимагав пустити до їх кімнати техніка БТІ. У жовтні 2012 року відповідачі перекрили систему центрального опалення в районі їх кімнат, в наслідок чого було заблоковано циркуляцію гарячої води по трубах і батареях, що призвело до відсутності опалення у цих кімнатах та зниження температури до непридатної до проживання. Періодично відповідачі перекривають трубу водопостачання на кухні на висоті 3,9 м. під стелею, а мешканці квартири як люди похилого віку не в змозі його відновити і змушені нести додаткові витрати по оплаті послуг сантехніка. Відповідач самовільно частково демонтував систему електропостачання у квартирі, чим знеструмив їх кімнати і вже більше року вони не можуть користуватися електричною енергією. Відповідачі встановили на загальному під"їзді будинку №8 нові вхідні двері і зачиняють їх на замок, чим унеможливлюють їх потрапляння до своєї квартири, бо відмовляються надавати їм ключі від дверей, тому вони змушені до квартири потрапляти через кімнати сусідів, які мають інший вхід. Відповідачі використовують одну із своїх кімнат для надання пральних послуг, в звязку з чим у квартирі завжди стоїть дуже сильний нестерпний запах миючих засобів. Також, підвищена вологість спричиняє прискорення руйнації самого будинку, бо він є ветхим, до 1917 року побудови. Оскільки відповідачі надають свої кімнати в короткотермінову оренду, то у квартирі постійно перебуває багато сторонніх людей, які мають ключі. З 1987 року ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, бо переніс операцію з протезування аортального клапана та інфаркт міокарда, йому за станом здоров"я протипоказані психологічні навантаження. Після чергової сварки з відповідачами у нього в червні 2012 року стався повторний інфаркт міокарда, в наслідок чого він лікувався у стаціонарі лікарні, в звязку з чим він поніс значні витрати на лікування та обстеження, що склали 1649,69 грн. З причини створення у квартирі нестерпних умов проживання з березня 2011 року вони мешкають за межами міста у своєму садовому будинку в садовому товаристві "Ромашка", де для обігрів будинку, який не опалюється, вони застосовують електрообігрівач та користуються електричною плиткою, в наслідок чого несуть великі витрати за оплату послуг з електроенергії і всього з 27.04.2011 по 20.01.2013 року витратили 5922,00 грн. Не проживаючи з вини відповідачів у вказаній квартирі, вони несуть витрати на утримання своє частки квартири у повному обсязі і за період з 08.11.2011 року по 09.07.2012 року ними витрачено грошових коштів на оплату послуг квартплати, опалення, абонплату за телефон в загальному розмірі 5123,96 грн. Крім того, діями відповідачів їм була заподіяна моральна шкода, яку вони оцінили в 30 000,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивачі з урахуванням уточнень, просять зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні ними належною їм частки квартири №13 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Червона буд.№8, наступним чином: не перешкоджати їм у користуванні підїздом загального користування будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську та надати ключі від дверей цього під"їзду; розблокувати на третьому поверсі вхідні двері до квартири №13, які виходять до під"їзду будинку №8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, який розташований з боку вул. Комсомольської, шляхом приведення дверного отвору у первісний стан, який було передбачено з моменту прийняття будинку в експлуатацію; не перешкоджати їм користуватися приміщеннями загального користування квартири №13, відповідачам при спілкуванні з ними дотримуватися моральних засад суспільства і не допускати порушення їх законних прав та інтересів як співвласника квартири, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків та санітарно-гігієнічних і протипожежних правил; не використовувати приміщення у квартирі для ведення підприємницької діяльності, в результаті якої можуть бути порушені права мешканців цієї квартири на комфортне та безпечне проживання; зобовязати відповідачів відновити за власний рахунок зруйновані ними у квартирі системи водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання та каналізацію, зобовязати відповідачів повернути їм утримувані ними без належної правової підстави газову плиту та кухонний стіл; стягнути з відповідачів на їх користь матеріальну шкоду в сумі 17089,70 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. та понесені витрати по справі.

Не погодившись із позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_12 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просять усунути перешкоди у користуванні належного на праві спільної сумісної власності приміщення № 10 та приміщення № 9 у квартирі АДРЕСА_1, що знаходяться у спільній сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 шляхом знесення (демонтажу) перегородки з врізним замком у приміщенні № 10, а також шляхом знесення (демонтажу) сантехнічного обладнання, встановленого у приміщенні №9 вказаної квартири; спростувати поширену ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недостовірну інформацію, викладену ними у первісному позові, а саме: щодо створення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для мешканців квартири АДРЕСА_2 нестерпної атмосфери для проживання шляхом психологічного тиску на мешканців вказаної квартири, їх залякування та приниження; щодо вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скандалів та бійок із мешканцями квартири АДРЕСА_2, нецензурних висловлювань та образ на адресу мешканців вказаної квартири, погроз фізичною розправою, залякувань здійснити підпал будинку або заселення у квартиру великої кількості людей молдавської національності; щодо демонтажу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 каналізаційної системи та системи водопостачання, які ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провели до своїх кімнат в квартирі, а також перешкод у користуванні загальною кухнею, де є вода та туалет; щодо перекриття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 системи центрального опалення в районі кімнат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі; щодо періодичного перекриття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 труби водопостачання на кухні квартири; щодо часткового самовільного демонтажу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 системи електропостачання в квартирі; щодо вкрай агресивної поведінки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із мешканцями квартири та безвідповідального відношення до самого помешкання; щодо побиття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 меблів та посуду на загальній кухні, нецензурних висловлювань та спроб викинути сусідку з вікна; щодо відключення квартири від мережі газопостачання в результаті дій ОСОБА_5 та ОСОБА_13; щодо наявності у ОСОБА_5 та ОСОБА_13 програми по виживанню мешканців квартири № 13 будинку № 8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, провокацій ними сварок та спричинення ОСОБА_2 інфаркту міокарда; щодо створення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у квартирі нестерпних умов, проживати у яких неможливо.Також ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зустрічному позові просили стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та понесені витрати по справі. В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у позові посилалися на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять їм перешкоди у користуванні приміщенням №10 квартири АДРЕСА_2, яке знаходиться у спільній власності всіх мешканців, оскільки ними було самовільно встановлено перегородку в приміщенні загального користування № 10, чим спричинено ним перешкоди в користуванні коридором, який перебуває у спільній власності. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо них постійно поширюються наклепи та неправдива, образлива інформація, чиниться психологічний тиск, чим їм завдається моральна шкода. Позивачі зазначають, що у приміщенні квартири №10, яке згідно правовстановлюючих документів та технічного плану є спільною власністю та має знаходитися у спільному користуванні всіх співвласників квартири, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було облаштовано окремий коридор для приміщень № 8, №9, що знаходяться у їх власності. При цьому, перегородкою, яка була ними встановлена у приміщенні №10, було заблоковано доступ (здійснено перешкоди у користуванні) до частини приміщення № 10 встановленням на вказаній перегородці дверей з індивідуальним врізним замком. ОСОБА_5 на праві приватної власності в квартирі належать приміщення № 2, 5 на підставі договору дарування 35/100 частин квартири від 25.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14, а також приміщення №7 на підставі договору дарування 13/100 частин квартири, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що приміщення №7, яке знаходиться у власності ОСОБА_5, має вихід безпосередньо до приміщення № 10, яке переобладнали відповідачі зі встановленням окремого входу з врізним замком, що унеможливлює повноцінне користування таким приміщенням відповідно до закону. Самовільне переобладнання площі загального користування було здійснено відповідачами без будь-яких дозволів та відповідної технічної документації. Доказом цього є Акт обстеження квартири від 07.04.2014 року, складений комісією у складі представників ЖЕУ-1 КП "Жилсервіс 2 ДГС" та мешканців квартири. Крім перегородки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно переобладнали приміщення №9 квартири, про що у якості доказу в судовому засіданні 25.11.2014 року було долучено відповідне повідомлення КП "ДМБТІ" про самовільне переобладнання шляхом встановлення у ньому санітарно-технічного обладнання. У звязку з переобладнанням приміщення №9 відповідачами порушено п.4.3. "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 року № 190, що може призвести до затоплення квартири, псування майна ОСОБА_5, ОСОБА_4, завдати їм та іншим жильцям матеріальних збитків. Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зустрічному позові посилаються на те, що з моменту купівлі квартири ОСОБА_5 у неї та її чоловіка склалися вкрай неприязні стосунки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які повязані з небажанням ОСОБА_5 придбати у відповідачів належні їм приміщення квартири за значно завищеною, неринковою ціною. Після того, як на необґрунтовані та безпідставні вимоги відповідачів щодо придбання їх приміщень ОСОБА_5 відповідала відмовою, вони стали обвинувачувати її та ОСОБА_4 у погрозах фізичної розправи, знищення їхнього майна та інших необґрунтованих і безпідставних обвинуваченнях. Зокрема, документально підтвердженим є факт поширення відповідачами наступної неправдивої інформації, що принижує честь та гідність, а також порочить ділову репутацію позивачів, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виклали у своєму первісному позові: а.с. 55 "... вони створили для мешканців квартири нестерпну атмосферу для проживання шляхом психологічного тиску на них, залякування та приниження. Відповідачі застосовують наступні методи тиску: постійно вчиняють скандали та бійки із мешканцями квартири, нецензурно висловлюються та ображають їх, погрожують фізичною розправою, залякують здійснити підпал будинку або заселити у квартиру велику кількість людей молдавської національності. ... Відповідачі без будь-яких підстав демонтували каналізаційну систему та систему водопостачання, які позивачі провели до своїх кімнат... При цьому відповідачі усіляко перешкоджають позивачам у користуванні загальною кухнею, де є вода та туалетом. Також відповідач вибив двері до кімнати позивачів, зламавши при цьому замок... Відповідачі перекрили систему центрального опалення в районі кімнат позивачів... Періодично відповідачі перекривають трубу водопостачання в кухні... Відповідач частково самовільно демонтував систему електропостачання у квартирі..."; а.с. 56 "Відповідачі поводяться вкрай агресивно із мешканцями квартири та безвідповідально відносяться до самого помешкання. Вони в запалі сварки поперевертали усі меблі на загальній кухні, побили посуд і нецензурно висловлюючись, намагались викинути сусідку з вікна. В результаті їх дій усі мешканці квартири залишились без газу... Так як відповідачі активно втілюють у життя свою програму по виживанню мешканців квартири № 13 вони постійно провокують сварки, то у червні 2012 року після чергової сварки з ними у позивача стався інфаркт міокарда. Відповідачі створили у квартирі нестерпні умови, проживати у яких неможливо...". Позивачі по зустрічному позову зазначають, що без будь-яких доказів та підстав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично звинувачують позивачів у здійснені крадіжки столу та газової плитки. При цьому, вони поширюваною неправдивою і недостовірною інформацією намагаються сформувати у сусідів та всіх оточуючих людей погляди і думки відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як на розбійників та нелюдів, які іншим забороняють приймати їжу на кухні, користуватися водо та електропостачанням, газопроводом, каналізацією та справляти свої природні потреби. За нібито вчинені ними діяння законодавством України передбачена кримінальна відповідальність, однак жодна з брехливих заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до правоохоронних органів не мала жодних наслідків, оскільки всі їх наклепи та звинувачення не ґрунтуються на будь-яких доказах та не відповідають дійсності. Крім того, від відповідачів неодноразово під час судового засідання на адресу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 лунали образливі висловлювання особистого характеру, які також є безпідставними та образливими, така поведінка відповідачів є неприйнятною та образливою. Поширюваною ними інформацією ним завдана значна моральна шкода, така інформація негативно вплинула та продовжує впливати на самопочуття і їх стан здоров"я. Крім того, під час складання Акту обстеження квартири 07.04.2014 року ОСОБА_3 намагалась завдати фізичної шкоди ОСОБА_4, в наслідок чого у нього значно погіршилося самопочуття та збільшився рівень цукру в крові. На підставі викладеного позивачі вважають, що поширена відповідачами недостовірна інформація має бути спростована у судовому рішенні, а завдана моральна шкода, яку вони оцінюють в 5000,00 грн., відшкодована їм відповідачами.

ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні належною йому часткою квартири №13 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Червона буд.№8, наступним чином: не перешкоджати йому у користуванні підїздом будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську та надати ключі від дверей цього під"їзду; розблокувати та не перешкоджати користуватися вхідними дверима до квартири №13, які виходять до під"їзду будинку №8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, який розташований з боку вул. Комсомольської; не перешкоджати йому користуватися приміщеннями загального користування квартири №13, відповідачам при спілкуванні з ним дотримуватися моральних засад суспільства і не допускати порушення його законних прав та інтересів як співвласника квартири, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків та санітарно-гігієнічних і протипожежних правил; не використовувати приміщення у квартирі для ведення підприємницької діяльності, в результаті якої можуть бути порушені права мешканців цієї квартири на комфортне та безпечне проживання; зобовязати відповідачів відновити за власний рахунок зруйновані ними у квартирі системи водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання та каналізацію, стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та понесені витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_8 посилається у позові на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_3, де йому належить 14/100 зазначеної квартири. Він разом з матір"ю, яка є також співвласником зазначеної квартири, доля якої становить 14/100, та батьком, володіють двома житловими кімнатами № 8 та № 9 та приміщеннями загального користування: №1, 6, 10, 12 - коридори, № 15 - туалет, І, ІІ - балкони. Квартира №13, загальною площею 134,7 кв.м., є комунальною та складається з 7-х житлових кімнат та допоміжних приміщень загального користування. Крім його сім"ї у квартирі до квітня 2011 року проживало ще дві сім"ї. У квітні 2011 року ОСОБА_5 придбала у цій квартирі три кімнати та дві кімнати у комунальній квартирі №12 за адресою вул. Червона, №8. ОСОБА_6 10.06.2011 року придбала 53/100 частин квартири №16 у вказаному будинку, ОСОБА_7 придбав 14.03.2011 року квартиру №17 у цьому ж будинку. Вищевказане майно було придбано відповідачами з метою використання його у підприємницькій діяльності із надання кімнат в оренду погодинно та подобово. З метою розширення свого бізнесу відповідачі розгорнули кампанію з виживання мешканців квартири № 13, вони запропонували їм продати свої кімнати за дуже низькою ціною, від чого вони відмовилися. В того часу відповідачі почали вчиняти протиправні дії щодо нього, його сім"ї та інших мешканців, направлені на примушення їх продати своє житло, для цього вони створили для мешканців квартири нестерпну атмосферу для проживання шляхом психологічного тиску на них, залякування та приниження. Вони постійно вчиняють скандали та бійки з мешканцями квартири, нецензурно висловлюються та ображають їх, погрожують фізичною розправою, залякують підпалом будинку або заселити у квартиру велику кількість людей молдавської національності. Позивач зазначає, що тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з позивачами користувалися окремим підїздом будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської, інші мешканці даного будинку цим підїздом не користувались, бо до їх квартир можна було потрапити з іншого під"їзду цього будинку. Наприкінці вересня 2012 року він, перебуваючи вдома, почув стукіт в районі вхідних дверей, який доносився з під"їзду, відкрити двері він не зміг, оскільки їх було заблоковано ззовні. Він, пройшовши через сусідські помешкання до іншого під"їзду будинку та пройшовши вулицею, потрапив до під"їзду будинку, що розташований з боку вул. Комсомольської для встановлення неможливості відкрити двері. У під"їзді він побачив ОСОБА_4, який разом з двома робітниками забивали та замуровували вхідні двері до його квартири. Оскільки він не зміг їх зупинити, ним була викликана міліція, працівники якої по приїзду заборонили відповідачу забивати та замуровувати двері і тоді двері було розблоковано. Через кілька днів, коли його з родиною не було вдома двері до його квартири було повторно заблоковано відповідачами та встановлено нові вхідні двері до самого під"їзду, який виходить на вул. Комсомольську, які завжди зачинені на замок, ключі від яких йому не надали і тому він не може потрапити до під"їзду щоб підійти до вхідних дверей своєї квартири. З того моменту і до цього часу двері до його квартири відповідачами заблоковано і замуровано і тому він змушений потрапляти до своєї квартири через інший підїзд та сусідські помешкання. Вказане було вчинено ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є близькими родичами, для того, щоб зробити окремий вхід до готелю, який вони відкрили у викуплених ними житлових приміщеннях. Біля вказаного під"їзду будинку була розміщена табличка із зазначенням назви готелю, а саме: "Гостиница "Литера" і даним підїздом мають можливість користуватися виключно мешканці цього готелю та персонал. ОСОБА_8 у своєму позові посилається на те, що в серпні 2012 року відповідачі без будь-яких законних підстав демонтували каналізаційну систему та систему водопостачання, тим самим позбавивши їх можливості користуватися водою та каналізацією. При цьому відповідачі усіляко перешкоджають йому з сімєю у користуванні загальною кухнею, де є вода, та загальним туалетом. Також, відповідачі заблокували трубу газопостачання, а відєднану від неї їх газову плитку та кухонний стіл перенесли до однієї із своїх кімнат і безпідставно утримують. Також ОСОБА_4 вибив двері до його кімнати, зламавши при цьому замок, коли вимагав пустити до їх кімнати техніка БТІ. ОСОБА_4 самовільно частково демонтував систему електропостачання у квартирі, чим знеструмив їх кімнати і вже більше року він не може користуватися електричною енергією. Із вказаних причин він з батьками не має можливості проживати у своїй квартирі і змушений поневірятися по знайомим, а батьки вимушені мешкати у садовому будинку за містом. Відповідачі використовують одну із своїх кімнат для надання пральних послуг, в звязку з чим у квартирі завжди стоїть дуже сильний нестерпний запах миючих засобів. Також, підвищена вологість спричиняє прискорення руйнації самого будинку, бо він є ветхим, до 1917 року побудови. Оскільки відповідачі надають свої кімнати в короткотермінову оренду, то у квартирі постійно перебуває багато сторонніх людей, які мають ключі Відповідачі використовують одну із своїх кімнат для надання пральних послуг, в звязку з чим у квартирі завжди стоїть дуже сильний нестерпний запах миючих засобів, підвищена вологість. Також відповідачі надають свої кімнати в короткотермінову оренду, в звязку з чим у квартирі постійно перебуває багато сторонніх людей, які мають ключі від квартири і вільний доступ до всіх приміщень загального користування, проживають без реєстрації. Зазначеними діями відповідачів йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10 000,00 грн., яка полягає в тому, що його психологічне здоров"я було підірвано постійними скандалами, бійками, погрозами з боку відповідачів та їх протиправними діями, був порушений звичний для нього уклад життя та позбавлено його комфортних умов проживання.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволені частково.

Позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 належними їм частинами квартири №13 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Червона буд.№8, наступним чином:

- не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 у користуванні підїздом загального користування будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську, та надати їм ключі від дверей цього будинку;

- розблокувати на третьому поверсі вхідні двері до квартири №13, які виходять до під"їзду будинку №8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, який розташований з боку вул. Комсомольської, шляхом приведення дверного отвору у первісний стан, який було передбачено з моменту прийняття будинку №8 в експлуатацію;

- не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 користуватися приміщеннями загального користування в квартирі АДРЕСА_4, а саме коридорами прим. 1,6,10,12, кухнею прим.11, туалетом прим. 15.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_5 відновити за власний рахунок у квартирі АДРЕСА_5 системи водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання та каналізацію.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 14 739 грн. 96 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 - відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_5, ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні приміщенням, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Також вирішено питання щодо судових витрат (том 3 а.с.а.с.1-15,40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та фактично просить рішення суду скасувати в частині задоволених вимог ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та відмови у задоволенні зустрічного позову, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в частині усунення перешкод в користуванні спільною сумісною власністю, а саме: приміщенням № 10 у АДРЕСА_6 та зобовязання здійснити знесення (демонтажу) сантехнічного обладнання встановленого у приміщенні № 9 квартири АДРЕСА_7 (том 3 а.с.22-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, і відмови у задоволенні зустрічного позову в частині усунення перешкод в користуванні спільною сумісною власністю, а саме: приміщенням № 10 у АДРЕСА_6 та зобовязання здійснити знесення (демонтажу) сантехнічного обладнання встановленого у приміщенні № 9 квартири АДРЕСА_7, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю приміщенням № 10 у квартирі АДРЕСА_8, з ухваленням нового рішення в зазначеній частині, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності 14/100 часток квартири АДРЕСА_9, які перебувають у спільній власності та користуванні з її чоловіком ОСОБА_2. Син ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_8 є власником 14/100 часток вказаної квартири. До складу належної ОСОБА_8 частини квартири входять дві житлові кімнати №8, №9 та приміщення загального користування №1, 6, 10, 12-коридори, 11-кухня, 13,14-кладові, №15-туалет, І,ІІ- балкони.

Вказана квартира №13, загальною площею 134,7 кв.м., розташована є комунальною і складається з 7-ми житлових кімнат та допоміжних приміщень загального користування, розташована на третьому поверху будинку. Відповідно до технічної документації, наданої КП "ДМБТІ", з моменту побудови будинку до даної квартири існувало два входи - з загального під"їзду по сходах з вул. Червоної та через підїзд з вул. Комсомольської, через який можливо було потрапити до квартири позивачів через вхідні двері. В квартирі за вказаною адресою зареєстровані та проживають позивачі і ця квартира є єдиним місцем їх проживання. Крім позивачів у комунальній квартирі №13 до квітня 2011 року проживало ще дві сім'ї, в тому числі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності належить у вказаній квартирі 24/100 часток.

На підставі рішення виконкому Бабушкінської міської Ради №664 від 21.09.2001 року та розробленого і затвердженого належним чином проекту на переобладнання позивачі в 2001 році для поліпшення умов проживання, здійснили переобладнання належних їм на праві приватної власності вказаних кімнат, а саме - до кімнат №8 та 9 було проведено воду та каналізацію із влаштуванням санвузла, вартість робіт та матеріалів, сплачена позивачами, склала 3694,00 грн. та зроблено двірний отвір у підїзд з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську.

На підставі договору дарування від 25.03.2011 року ОСОБА_5 стала власником 13/100 частин даної квартири, та власником 35/100 частин даної квартири, до яких входить три кімнати, а також набула у власність дві кімнати у комунальній квартирі №12 за адресою вул. Червона №8 у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_6 10.06.2011 року придбала 53/100 частин квартири №16 у вказаному будинку, ОСОБА_7 придбав 14.03.2011 року квартиру №17 у цьому ж будинку. Вищевказане нерухоме майно було придбано відповідачами з метою використання його у підприємницькій діяльності із надання кімнат в оренду погодинно та подобово, для чого у вказаних приміщеннях розташовано готель "Літера".

Після придбання зазначеного нерухомого майна відповідачі запропонували мешканцям квартири №13 продати їм свої кімнати, в чому їм було відмовлено і з того часу відповідачі стали вчиняти протиправні дії щодо позивачів. В жовтні 2012 року відповідачі перекрили систему центрального опалення в районі кімнат позивачів, внаслідок чого було заблоковано циркуляцію гарячої води по трубах та батареях, що призвело до відсутності опалення у цих кімнатах та зниження температури до не придатної для проживання.

Встановлено, що тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з позивачами ОСОБА_8 користувалися окремим підїздом будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської, інші мешканці даного будинку цим підїздом не користувались, бо до їх квартир можна було потрапити з іншого під"їзду цього будинку, розташованого з вул. Червоної.

Наприкінці вересня 2012 року ОСОБА_4 разом з двома робітниками самовільно без будь-яких правових підстав забив та замурував вхідні двері до квартири ОСОБА_8, які виходили до під"їзду по вул. Комсомольській, в наслідок чого позивачами було викликано працівників міліції, які по приїзду заборонили відповідачу забивати та замуровувати двері і тоді двері було розблоковано. Через кілька днів, коли позивачів не було вдома, двері до їх квартири з під"їзду з боку вул. Комсомольської було повторно заблоковано відповідачами та встановлено нові вхідні двері до самого під"їзду, які завжди зачинені на замок і ключі від яких позивачів не надали, в наслідок чого вони позбавлені можливості потрапити до під"їзду щоб через нього піднятися на третій поверх до вхідних дверей своєї квартири. З того моменту і до цього часу двері до квартири позивачів відповідачами заблоковано і замуровано, тому вони змушені потрапляти до своєї квартири через інший підїзд та сусідські помешкання. Вказане було вчинено ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є близькими родичами, для того, щоб зробити окремий вхід до готелю, який вони відкрили у викуплених ними житлових приміщеннях.

Відповідачі перешкоджають позивачам користуватися коридорами прим. 1,6,10,12, кухнею прим.11, туалетом прим. 15, які є приміщеннями загального користування у вказаній комунальній квартирі.

Зазначені дії відповідачів підтверджуються Актом від 29.10.2012 року, складеним посадовими особами КЖЕП -1, Актом ВАТ «Дніпрогаз» від 03.12.2011 року про відключення газу по вказаній адресі, Актом №67 Дніпропетровських міських теплових мереж від 25.11.2012 року. В звязку з зазначеним позивачі у числі інших мешканців квартири зверталися із скаргами про прокуратури Бабушкінського району, ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

З вини відповідачів позивачі вже майже більше двох років не мають можливості проживати у власній квартирі, проте змушені нести усі витрати на утримання своєї частки квартири у повному обсязі. З причини створення у квартирі нестерпних умов проживання з березня 2011 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкають у садовому будинку за межами міста в садовому товаристві «Ромашка», що не опалюється, а їх син ОСОБА_8 проживає у знайомих.

В наслідок перешкоджання позивачам ОСОБА_8 у користування своєю квартирою вони понесли додаткові матеріальні витрати і їм заподіяна матеріальна шкода, яка складається з вартості зруйнованої каналізації - 3694,00 грн. В звязку з вимушеним проживанням у дачному будинку в садовому товаристві «Ромашка» позивачі понесли витрати на оплату електропостачання в період з 27.04.2011 по 20.01.2013 року в сумі 5922,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. В звязку з перешкоджанням відповідачами у проживанні в квартирі позивачі, не проживаючи в ній, сплачували витрати на її утримання, що склали загальну суму 5123,96 грн. за період з 08.11.2011 по 09.07.2012 року.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, в звязку з перенесеним хвилюванням в наслідок дій відповідачів у нього стався інфаркт міокарда, в результаті цього він проходив стаціонарне лікування, в звязку з чим позивачі понесли витрати на лікування у розмірі 1649,69 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, в частині усунення перешкод у користуванні майном, зобовязання відновити за власний рахунок системи водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання, каналізації та стягнення матеріальної шкоди, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідачі перешкоджають позивачам у користуванні майном, з вини відповідачів позивачі вже майже більше двох років не мають можливості проживати у власній квартирі, змушені нести усі витрати на утримання своєї частки квартири у повному обсязі. З причини створення у квартирі нестерпних умов проживання з березня 2011 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкають у садовому будинку за межами міста в садовому товаристві «Ромашка», що не опалюється, а їх син ОСОБА_8 проживає у знайомих. При цьому позивачам завдано матеріальну шкоду та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у визначеному судом розмірі.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судді не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ст.15, ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321, ч.3 ст.386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст.22 ЦКУ, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із матеріалів справи, у власності відповідачки ОСОБА_5 знаходяться 48/100 квартири АДРЕСА_10, а саме приміщення - кімнати № 2, 5 та 7 вказаної квартири. У власності відповідача ОСОБА_13 відсутнє будь-яке майно в будинку по вулиці Червоній буд.№8 у місті Дніпропетровськ.

Також зі справи вбачається (копії по етажних планів та копії технічного паспорту квартири), що приміщення належні відповідачці ОСОБА_5, а також сама квартира не мають виходу до під'їзду загального користування будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровськ, а вхід до квартири № 13 знаходиться у під'їзді, який виходить на вул. Червону, яким сторони можуть вільно користуватися.

Відповідачам ОСОБА_6 з 10.06.2011 року належить на праві власності 53/100 квартири АДРЕСА_11, а ОСОБА_7 1/1 квартири АДРЕСА_12. Належні відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приміщення квартир дійсно мають вихід до під'їзду загального користування будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпро.

Відповідно до рішення виконкому Бабушкінської районної ради №664, позивачами за первісним позовом не було погоджено переобладнання квартири з облаштуванням окремого входу та проведення до кімнат позивачів, водо-, газопостачання та каналізації, а лише надано дозвіл на проектування відповідної перебудови та зобов'язано ОСОБА_3 до початку переобладнання приміщень розробити робочий проект переобладнання та погодити його у встановленому законодавством порядку, одержати в міській інспекції ХАБК дозвіл на проведення робіт, після закінчення переобладнання пред'явити квартиру для прийняття до експлуатації технічній комісії райвиконкому (том 1 а.с. 64).

Станом на 25.03.2011 року на момент придбання ОСОБА_5 приміщень у квартирі №13 виходу вищезазначене рішення ОСОБА_3 реалізовано в передбачений законом порядок не було, у звязку чим відбулося самовільне переобладнання приміщення № 9, шляхом встановлення облаштуванням окремого входу та проведення до кімнат позивачів, водо-, газопостачання та каналізації.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1 інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо здійснення ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_15 дій, які б перешкоджали ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 користуватися під'їздом загального користування будинку № 8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, а також про зобов'язання відповідачів надати позивачам ключі від дверей під'їзду №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження вказаних позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішення виконкому Бабушкінської районної ради №664, не було погоджено переобладнання квартири з облаштуванням окремого входу та проведення до кімнат позивачів, водо-, газопостачання та каналізації, а лише надано дозвіл на проектування відповідної перебудови та зобов'язано ОСОБА_3 до початку переобладнання приміщень розробити робочий проект переобладнання та погодити його у встановленому законодавством порядку, одержати в міській інспекції ХАБК дозвіл на проведення робіт, після закінчення переобладнання пред'явити квартиру для прийняття до експлуатації технічній комісії райвиконкому, чого ані ОСОБА_3, ані членами її сім»ї зроблено не було, а отже всі переобладнання зроблені ними самочинно.

Крім того, слід зазначити, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_13 виступають неналежними відповідачами по даним вимогам, оскільки приміщення належні ОСОБА_5М та сама квартира не мають виходу до під'їзду загального користування будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську, тим самим не можуть порушувати відповідного права на розпорядження під'їздом будинку, адже самі не володіють таким правом та не мають фізичної можливості здійснювати позивачам перешкоди у користуванні під'їздом будинку №8 по вул. Червоній, який розташований з боку вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську та не мають права розпоряджатися ключами від вказаного підїзду.

На підтвердження позовної вимоги про розблокування на третьому поверсі вхідні двері до квартири №13, які виходять до під'їзду будинку №8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, який розташований з боку вул. Комсомольської, шляхом приведення дверного отвору у первісний стан, який було передбачено з моменту прийняття будинку №8 в експлуатацію, позивачі посилались на акт від 29.10.2012 року, затверджений начальником КЖЕП-1 ОСОБА_16, яким встановлено, що вхід в квартиру в під'їзді по вул. Комсомольській було закрито (том 1 а.с.28).

Однак вказаний акт не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки він був затверджений начальником КЖЕП-1 ОСОБА_16, а будинок по вул. Червоній 8 в м. Дніпропетровську обслуговує ЖЕУ-1 КП «ЖИЛСЕРВІС-2»Дніпропетровської міської рада та із вказаного акту не вбачається саме ким було закрито вхід та яким чином.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1 інстанції безпідставно зобовязав відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 розблокувати на третьому поверсі вхідні двері до квартири №13, які виходять до під"їзду будинку №8 по вул. Червоній в м. Дніпропетровську, який розташований з боку вул. Комсомольської, шляхом приведення дверного отвору у первісний стан, який було передбачено з моменту прийняття будинку №8 в експлуатацію.

Щодо задоволених позовних вимог про зобовязання відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 користуватися приміщеннями загального користування в квартирі АДРЕСА_4, а саме коридорами прим. 1, 6, 10, 12, кухнею прим.11, туалетом - прим.15, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції не обґрунтовано дійшов до висновку про їх задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що відповідачі чинять позивам перешкоди в користуванні вказаними приміщеннями.

Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Що стосується задоволених вимог про зобовязаня ОСОБА_4, ОСОБА_5 відновити за власний рахунок у квартирі АДРЕСА_5 системи водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання та каналізацію, то колегія суддів вважає, що в цій частині суд 1 інстанції дійшов передчасного висновку про їх задоволення.

Так, вирішуючи питання про зобовязання відповідачів відновити за власний рахунок у квартирі АДРЕСА_5 системи водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання, газопостачання, до участі у справі не було притягнуто відповідні організації які відповідають за надання зазначених послуг до квартири і мають право вчиняти відповідні дії щодо відновлення їх постачання до квартири.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів приходить до висновку що позовні вимоги позивачів в цій частині не підлягають задоволенню, з вищезазначених підстав.

Щодо задоволених позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 14 739 грн. 96 коп., колегія судді приходить до висновку що вони не підлягають задоволенню оскільки в матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про те, що саме з вини відповідачів позивачі понесли вказані витрати.

Так, відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з приписів ст. ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно - правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушення прав позивачів, вчинення незаконних дій відповідачами по відношенню до позивачів, то вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною сумісної власності сторін у квартирі АДРЕСА_1, шляхом знесення (демонтажу) перегородки з врізним замком у приміщенні № 10, а також шляхом знесення (демонтажу) сантехнічного обладнання, встановленого у приміщенні №9 вказаної квартири, суд 1 інстанції виходив із того, що кімнати, належні ОСОБА_5 знаходяться на значній відстані від належної ОСОБА_3 кімнати № 9, яку їм було дозволено переобладнати шляхом встановлення в ній санітарно-технічного обладнання, а доказів чим саме та яким чином порушуються права власниці ОСОБА_5 та можливість зіпсування її та ОСОБА_4 майно, та якого саме суду не надано.

Також суд 1 інстанції виходив із того, що позивачами за зустрічним позовом не надано доказів порушення їх прав ОСОБА_3 в звязку з наявності перегородки у приміщенні № 10 в зазначеній квартирі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а зокрема технічного паспорту, що наданий КП "ДМБТІ", зазначена перегородка вказана в технічній документації квартири станом на 50-ті роки 19 ст., в той час як ОСОБА_3 стали власниками частини квартири в 2000 році.

Однак із такими висновками суду 1 інстанції колегія суддів в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Згідно ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 1.4.6. Наказу Державного комітету України з питань ЖКГ 17.05.2005 р. N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі -Правила утримання жилих будинків) власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до ст.100 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається із матеріалів справи, в приміщенні квартири №10, яке згідно правовстановлюючих документів та технічного плану є спільною сумісною власністю та має знаходитись у спільному користуванні всіх співвласників квартири, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було облаштовано окремий коридор для приміщень №8, №9, що знаходяться у власності останніх. При цьому, перегородкою, яка була встановлена в приміщенні №10 було заблоковано доступ та здійснено перешкоди у користуванні до частини приміщення №10 встановленням на вказаній перегородці дверей з індивідуальним врізним замком.

З технічного паспорту на квартиру вбачається, що приміщення №7, яке знаходиться у власності ОСОБА_5 має вихід безпосередньо до приміщення №10, яке переобладнали відповідачі зі встановленням окремого входу з врізним замком, що унеможливлює повноцінне користування таким приміщенням відповідно до закону.

Самовільне переобладнання площі загального користування було здійснено вказаними громадянами без будь-яких дозволів та відповідної технічної документації.

Доказом самовільного переобладнання відповідачами приміщення №10 Квартири та блокування доступу до цього приміщення є Акт обстеження Квартири від 07.04.2014 року, складений комісією у складі представників ЖЕУ-1 КП «ЖИЛСЕРВІС 2 Дніпропетровської міськради», що міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належного на праві спільної сумісної власності приміщення № 10 у квартирі АДРЕСА_8, що знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 шляхом знесення (демонтажу) перегородки з врізним замком у приміщенні № 10.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення (демотажу) сантехнічного обладнання встановленого у приміщенні № 9 квартири № 13 по вулиці Червоній в м. Дніпропетровську, оскільки позивачами не надано доказів того, що в звязку з переобладнанням приміщення №9 шляхом встановлення в ньому санітарно-технічного обладнання, порушено їх права власника, зіпсоване її та ОСОБА_17 майно, яке саме майно та завдано шкоду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю приміщенням № 10 у квартирі АДРЕСА_8, скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю приміщенням № 10 у квартирі АДРЕСА_8 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання виконати певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном, зобовязання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю приміщенням № 10 у квартирі АДРЕСА_8 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належним на праві спільної сумісної власності приміщення № 10 у квартирі АДРЕСА_8 шляхом знесення (демонтажу) перегородки з врізним замком у приміщенні № 10.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: