Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 2 970 грн 53 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_4 працювала на посаді провідного юрисконсульта відділу правової роботи юридичної служби ДП «Іллічівський морський торговельний порт». На підставі заяви про надання відпустки від 09червня 2015 року № 4930, відповідачу була надана чергова щорічна відпустка строком на 31 календарний день з 01 до 31 липня 2015 року, за період роботи з 29 травня 2015 року до 28 травня 2016 року, тобто за фактично невідпрацьований робочий рік.

Наказом від 12 серпня 2015 року № 455/О-2 трудовий договір між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ОСОБА_4 був припинений за заявою відповідача, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У зв'язку з припиненням трудового договору, за результатами проведених розрахунків, за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 2 970 грн 53 коп.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ДП «Іллічівський морський торговельний порт» заборгованість в розмірі 2 970 грн 53 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов, зазначав, що після припинення трудового договору між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ОСОБА_4 й проведення остаточних розрахунків із заробітної плати у серпні 2015 року, з урахуванням утримання компенсації за відпрацьований період (29 травня 2015 року - 12 серпня 2015 року), за ОСОБА_4 рахується заборгованість перед ДП «Іллічівський морський торговельний порт» у розмірі 2 970 грн 53 коп., що підтверджується копіями листів-розшифровок форми 2, за липень 2015 року, серпень 2015 року, оригіналом довідки-розрахунку головного бухгалтера ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

02 листопада 2015 року позивач направив на адресу ОСОБА_4 лист № 893/04-13-3809 з вимогою протягом 7 днів з моменту отримання листа перерахувати заборгованість в розмірі 2 970 грн 53 коп. на розрахунковий рахунок підприємства або внести їх безпосередньо до каси ДП «Іллічівський морський торговельний порт». Крім того, ОСОБА_4 було повідомлено, що у разі невиконання цього листа, ДП «Іллічівський морський торговельний порт» буде змушений звернутися до суду із відповідним позовом.

Оскільки ОСОБА_4 кошти не сплатила, суд задовольнив позовні вимоги ДП «Іллічівський морський торговельний порт», правильно застосувавши норми матеріального права - ст. 1212 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова