Справа № 175/4339/16-ц
Провадження № 2/175/1783/16
Рішення

Іменем України

(з а о ч н е)

12 травня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з ОСОБА_2 на її користь одноразову суму матеріальної шкоди у розмірі 100000,00 грн., обґрунтовуючи це тим, що останній під час сумісного проживання однією родиною завдав її здоровю непоправної шкоди.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 28 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб видане 28 листопада 2009 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, на даний час, сторони припинили шлюбні відносини та починаючи з травня 2016 року не ведуть спільного господарства.

Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн., суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав.

Так, в позові ОСОБА_1 не наведено жодного доказу, який би в контексті правових норм чинного законодавства, свідчив би про заподіяння моральної шкоди останній, а також не підтверджено причинний звязок дій відповідача з порушенням психологічного стану позивача.

Окрім того, у відповідності з п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, якою передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Абз. 2 п. 5 Постанови ПВСУ встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань (депресія, психічні розлади тощо) або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на те, що відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача ОСОБА_2 та негативними наслідками, які настати для позивачки, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, залишивши без задоволення її вимоги в частині стягнення суми моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки, пропорційно задоволеним вимогам, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн., сплачені нею при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 10,57,60,79,88,224 ЦПК України, ст.ст.105,110,112 СК України, ст.ст. 3, 11, 13-16, 23, 79, 88, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 28 листопада 2009 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №131, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - вважати розірваним.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Іншу частину позовних вимог ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4 суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.О. Ребров