Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Євграфової Є.П., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зокрема земельної ділянки, що знаходиться в по АДРЕСА_1.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2006 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1

ОСОБА_4 не погодився із рішенням суду першої інстанції та оскаржив його в апеляційному порядку до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків, у зв'язку з тим, що апеляційна скарга була подана після закінчення строків, установлених ч. 2 ст. 294 ЦПК України, а наведені заявником причини недотримання процесуального строку передбаченого на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження у справі зпідстав, передбачених ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 року в частині надання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а наведені заявником підстави пропуску такого строку, зокрема те, що останній не є фахівцем у галузі права і його не було сповіщено про дату і час розгляду справи, визнані апеляційним судом неповажними.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2006 року позов задоволено.

Частинами 1 та 2 ст. 294 ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, передбачено, що заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

ОСОБА_4 скористався правом на апеляційне оскарження вказаного рішення суду першої інстанції лише 13 липня 2016 року, тобто після дев'яти років з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2006 року залишено без руху, оскільки наведені в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження (неналежне повідомлення судом першої інстанції про існування вказаного рішення та неотримання його копії) визнано апеляційним судом неповажними.

На виконання вимог вказаної ухвали апеляційного суду ОСОБА_4 направив заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, де вказував на те, що він не є фахівцем у галузі права і його не було повідомлено належним чином про дату і час розгляду справи судом першої інстанції, тому останній був позбавлений права на оскарження рішення суду в апеляційному порядку у строки, визначені ст. 294 ЦПК України.

За правилом ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Апеляційний суд обґрунтовано визнав вказані ОСОБА_4 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду неповажними, оскільки в матеріалах справи наявна розписка відповідача про повідомлення його щодо дати та часу судового засідання, призначеного на 14 листопада 2006 року (а.с. 21); згідно протоколу судового засідання від 14 листопада 2006 року ОСОБА_4 був присутнім під час оголошення рішення суду; відповідно до розписки на додатковому листі до справи 29 листопада 2006 року текст рішення суду першої інстанції видано позивачу і відповідачу під підпис.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Разом з тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03 вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Враховуючи зазначене, висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст. 297 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, так як її постановлено з додержанням норм процесуального права.

За правилом ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська