АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22 ц /790/3720/17 Головуючий 1 інст. Тордія Е.Н.
Справа № 637/142/17-ц
Категорія: трудові Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Колтунової А.І., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення заборгованості по виплатам при звільненні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення заборгованості по виплатам при звільненні.

На обґрунтування позивач, з урахуванням уточнених вимог, вказала, що перебувала у трудових стосунках з відповідачем, працюючи з 26 серпня 1985 року по 31 серпня 2016 року вчителем початкових класів Шевченківської загальноосвітньої школи № 1 1-Ш ступенів. При звільненні не отримала повного розрахунку, оскільки їй не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 2 255 грн. 00 коп., що передбачено статтею 57 Закону України «Про освіту».

Через несплату зазначеної суми при звільненні та з урахуванням вимог статті 117 КЗпП України ОСОБА_1 вважала, що відповідач має сплатити їй також і середній заробіток у розмірі 19 636 грн. 25 коп.

ОСОБА_2 представник Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області позов не визнав, посилаючись на те, що фінансування витрат на матеріальну допомогу на оздоровлення не було передбачено кошторисом на час звільнення позивача.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що відповідач отримав субвенцію в липні та в листопаді 2017 року для виплати допомоги на оздоровлення, при цьому субвенція в липні 2017 року була надана до її відпустки та звільнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що виплата на оздоровлення є разовою виплатою та до розрахунку виплат при звільненні та середнього заробітку не входить. При цьому ОСОБА_1 звернулась за захистом порушеного права з пропуском встановленого строку. Однак погодись з таким висновком не можна, оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

За змістом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про освіту» передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки, заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що на роботодавця покладається обовязок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум (в даному випадку вбачається, що такою є невиплачена матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки) у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був не роботі наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 перебувала у трудових стосунках з відповідачем, працюючи з 26 серпня 1985 року по 31 серпня 2016 року вчителем початкових класів Шевченківської загальноосвітньої школи № 1 1-Ш ступенів.

Згідно з Наказом № 70-К від 17 червня 2016 року ОСОБА_1 була надана відпустка з 01 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року. При цьому сума матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 2 255 грн. 00 коп. не виплачена.

Оскільки на час звільнення з роботи з позивачем не було проведено повний розрахунок, підстав для відмови в позові у суду першої інстанції не було.

Сума в розмірі 2 255 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з підстав, передбачених частиною 1 статті 57 Закону України «Про освіту».

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 4 363 грн. 61 коп. (а. с. 47).

Отже, на час ухвалення рішення сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає 34 908 грн. 88 коп. (4 363 грн. 61 коп. х 8).

За правилами частин 3, 5 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 1.1.2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-У1 «Про судовий збір» (далі Закон № 3674) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

За подання до суду апеляційної інстанції скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110%, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (пункт 1.6 частини 2 статті 4 Закону № 3674-У1).

Судовий збір по вказаній справі при поданні апеляційної скарги становить 704 грн. 00 коп. із розрахунку: 640 грн. 00 коп. (0,4 розміру прожиткового мінімуму) х 110%.

Отже, сума судового збору в розмірі 704 грн. 00 коп. підлягає стягненню з Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області на користь держави

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 2 255 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті пятдесят пять грн. 00 коп.) матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стягнути з Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 34 908 грн. 88 коп. (тридцять чотири тисячі девятьсот вісім грн. 88 коп.).

Стягнути з Відділу освіти Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області на користь держави 740 грн. (сімсот сорок грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Колтунова

ОСОБА_3