УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за касаційною скаргою представника ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 4 травня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 50 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном погашення 3 травня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ним та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, на якій він розміщений.

Крім того, між банком і ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договори поруки.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконала, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило в рахунок погашення заборгованості в розмірі 73 029,57 доларів США, що еквівалентно 577 656 грн 59 коп., звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за зазначеною адресою, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, та виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають у цьому будинку зі зняттям їх із реєстраційного обліку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 4 травня 2007 року в розмірі 73 029,57 доларів США, що еквівалентно 577 656 грн 59 коп., звернуто стягнення на будинок загальною площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м, з надвірними будівлями біля нього та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають у зазначеному будинку, зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк».

У частині позову щодо виселення відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою колегії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині відмови у задоволенні позову щодо виселення відповідачів рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 4 травня 2007 року № Д 07-02-83 МК у розмірі 19 911, 47 доларів США, що еквівалентно 157 499 грн 73 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, що перебуває в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», у вигляді будинку загальною площею 125,2 кв.м, житловою площею 67,6 кв.м і надвірних будівель біля нього: сараю літ. «Б» з цегли, сараю літ. «В» в одну дошку, туалет літ. «Г» в одну дошку, літній душ літ. «Д», обшитий плоским шифером, огорожі №№ 1, 2, 4, 6, 7 в металевих стовпах, колодязя № 3 в одну дошку, розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Визначено початкову ціну предмету іпотеки 378 750 грн згідно з оцінкою, зазначеною в договорі іпотеки від 7 травня 2007 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення апеляційного суду не оскаржило.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, вірно застосувавши положення ст. ст. 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», врахувавши роз'яснення п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», надавши належну правову оцінку наданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що позичальник належним чином не виконала своїх договірних зобов'язань, забезпечених договором іпотеки, має прострочену кредитну заборгованість, тому банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія погоджується з таким висновком і, перевіривши правильність рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги (ч. 1 ст. 335 ЦПК України), не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи задовольнив частково позов.

Судом апеляційної інстанції були враховані висновки та мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року, які відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому судовому розгляді справи.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта