Справа № 344/1656/17
Провадження № 22-ц/779/1490/2017
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю. секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника: Івано-Франківського обласного військового комісаріату Григорука О.А.

позивача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди та стягнення винагороди за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за апеляційною скаргою представника Івано-Франківського обласного комісаріату на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом і зазначав, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2015 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року встановлено безпосередня його участь в Антитерористичній операції, за період з 01.09.2014 року по 16.10.2014 року, під час перебування в відрядженні в в/ч НОМЕР_1 , сили та засоби якої були залучені до безпосередньої участі в Антитерористичній операції. Проте, йому не виплачено грошову винагороду за вказаний період у підвищеному розмірі. Зокрема, згідно довідки щомісячна додаткова грошова винагорода за вересень 2014 року- 24,40грн., за жовтень -434,05грн. (що за 16 днів жовтня складає 224грн.) Таким чином, за вересень 2014 року не доплачено 2975,6 грн., а за 16 днів жовтня 2014 року - 1324,32грн. (3000грн. : 31 день х 16 днів - 224грн.), а всього не виплачено грошової винагороди в розмірі 4324,32грн. Крім того не виплачено йому матеріальну шкоду, а саме 7250 грн. грошового забезпечення, оскільки його не було забезпечено речовим забезпеченням (в тому числі формою) при проходженні військової служби. Просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 7250 грн. та недоплачену грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014 р. по 16.10.2014 р. в розмірі 4324,32 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7250 грн. та недоплачену грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014р. по 16.10.2014р. в розмірі 4324,32 грн. та витрати понесені на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, вказуючи на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що військова частина- польова пошта НОМЕР_2 в період з 01 вересня 2014 року по 16 жовтня 2014 року не була включена до сил і засобів сил антитерористичної операції. Таким чином, виплата ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливих завдань, яка передбачена п.15.3 наказу Міністрерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сили України та деяким іншим особам» не передбачена (останній перебував у відрядженні при військовій частині НОМЕР_1 та не був занесений до сил і засобів, які залучаються до проведення антитерористичної операції). Крім того, ОСОБА_1 в період з 01 вересня 2014 року по 16 жовтня 2014 року не виконував спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, не брав участі у проведенні заходів щодо запобігання терористичним проявам та їх припинення, а тому не має права на отримання надбавки за виконання особливо важливих завдань.

У судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу. ОСОБА_1 на визнав доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим .

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 01.09.2014 р. по 16.10.2014 р. Проте, відповідачем не був забезпечений речовим майном та йому не виплачено грошове забезпечення у підвищеному розмірі. Тому стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 в корисить ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7250 грн. та недоплачену грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014р. по 16.10.2014р. в розмірі 4324,32 грн.

Висновок відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014р. № 158 "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року, встановлено безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції в період з 01.09.2014 року по 16.10.2014 року під час перебування в відрядженні в в/ч НОМЕР_1 , сили та засоби якої були залучені до безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Згідно довідки № 10/292-1 від 16.01.2017р., яка міститься в матеріалах справи, щомісячна додаткова грошова винагорода за вересень 2014 року складала- 24,40 грн., а за жовтень- 434,05 грн. (що за 16 днів жовтня складає 224грн.)

Судом встановлено, що за вересень 2014 року ОСОБА_1 не доплачено 2975,6грн., а за 16 днів жовтня 2014 року - 1324,32грн. (3000грн. : 31 день х 16 днів - 224грн.) Тобто за 46 днів (з 01.09.2014 року по 16.10.2014 року) його участі в антитерористичній операції не було виплачено грошової винагороди в розмірі 4324,32грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_1 недоплачено грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення за період з 01.09.2014 р. по 16.10.2014 р. в розмірі 4324,32 грн. та правильно стягнув матеріальну шкоду в розмірі 7250 грн.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не не виконував спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, не брав участі у проведенні заходів щодо запобігання терористичним проявам та їх припинення, а тому не має права на отримання надбавки за виконання особливо важливих завдань, оплата яких передбачена п.15.3 наказу Міністрерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сили України, так як спростовується даними, які містяться у рішеннях адміністративного суду, яким суд дав правильну оцінку.

Крім того, суд відхиляє доводи апелянта про те, що надбавку за виконання особливо важливих завдань повинна виплачувати військова частина, у склад якої входив позивач, оскільки спростовуються даними, які містяться у листі Міністкрства оборони України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись 209, 307, 308, 312-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника ІНФОРМАЦІЯ_1 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Судді: В.Д.Фединяк
В.А.Девляшевський
А.Ю.Малєєв