Справа № 548/510/17
Провадження №2/548/372/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді -Миркушіної Н.С.,
при секретарі - Листопад В.Л.,
за участю представника позивача - адвоката Шелудякової І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об"єктів житлової нерухомості спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 їх частку, -
Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.
У своїй заяві зазначив, що, з 14 травня 2005 року по 18.06.2015 року він перебував у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3. Від даного шлюбу сторони мають одну дитину- дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач вказує, що у період шлюбу вони з відповідачем ОСОБА_3, тобто 18 червня 2008 року на спільні кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1.
Крім того, як вказує позивач, 27 липня 2006 року між ОСОБА_5 («Відчужувач») та відповідачем ОСОБА_6 («Набувач») за взаємною згодою подружжя та в інтересах сім»ї, було укладено договір довічного утримання.
За даним договором відчужувач ОСОБА_5 передала у власність відповідачу ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що заборона відчуження вказаної квартири знята у зв»язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5.
Враховуючи вищевикладене та те, що в них з відповідачем виник спір стосовно даного майна, позивач прохав: 1) визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об»єкти житлової нерухомості: квартиру № АДРЕСА_1 3 (три), що знаходиться в АДРЕСА_1 2) визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним на: 1/2 частку квартири № АДРЕСА_1 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шелудякова І.Ю. позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від представника позивача не надходило.
Дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази та врахувавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.
Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
В судовому засданні встановлено, що 14 травня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що доводиться копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3.
Від даного шлюбу у сторін є одна малолітня дитина- дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження Серія НОМЕР_4.
18.06.2015 року вищевказний шлюб було розірвано Хорольським районним судом Полтавської області (справа №548/820/15-ц), що підтверджується копією рішення від 18.06.2015 року.
Як вказує позивач на даний час між ним та відповідачем ОСОБА_3 виник спір стосовно володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, тому він і вимушений звернутися до суду з даним позовом.
У період шлюбу сторін, 18 червня 2008 року на спільні кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 16,9 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м., що доводиться: 1) копією договору купівлі- продажу від 18.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О. та зареєстрованого в реєстрі за номером 1941, Серія НОМЕР_5; 2) копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.06.2008 року , реєстраційний номер : 23651650, Серія НОМЕР_6.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Крім того, в судовому засданні встановлено, що 27 липня 2006 року між ОСОБА_5 (« Відчужувач») та відповідачем ОСОБА_6 («Набувач») за взаємною згодою подружжя та в інтересах сім»ї, було укладено договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Хорольської держнотконтори Вовк А.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1468, що доводиться копією вказаного договору та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_7, виданого 31.01.2007 року Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».
Згідно з п. 1 вказаного договору ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, яка складається в цілому з однокімнатної квартири жилою площею 13, 2 кв.м., загальною площею 27, 1 кв.м., та належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом приватизації при Хорольській міській раді 19 липня 2006 року, зареєстрованого у КП «Лубенське МБТІ» 19 липня 2006 року у реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 3416.
У п.п. 4 та 5 цього договору вказується, що ОСОБА_6 зобов»язується довічно повністю утримувати ОСОБА_5, забезпечувати її харчуванням, одягом, необхідною допомогою, а розмір матеріального забезпечення визначено сторонами в сумі 50 ( п»ятдесят) гривень щомісячно.
З повідомлення Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 567 від 02.08.2006 року слідує, що при інвентаризації була допущена помилка в нумерації квартир, тому слід вважати квартиру АДРЕСА_1.
Заборона відчуження вказаної квартири знята у зв»язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 (актовий запис про смерть №200 від 07.11.2007 року), що слідує із запису державного нотаріуса Хорольської держнотконтори Вовк А.М. у вказаному договорі довічного утримання.
Після укладення вказаного договору пожиттєвого утримання і до дня смерті відчужувача майна ОСОБА_5 позивач разом із дружиною ОСОБА_6 забезпечували її харчуванням, одягом, необхідною медичною та матеріальною допомогою за взаємною згодою та за рахунок спільних коштів подружжя.
Згідно зі статтею 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язуєтьс забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
У статті 746 ЦК України визначено, що сторонами договору довічного утримання є відчужувач та набувач.
У статті 749 ЦК України закріплено обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду). Так, зокрема, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша статті 749 ЦК України).
У відповідності до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, вищевказані квартири є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а частки сторін у ньому є рівними, тобто по ? частці у кожного.
Вказані положення повністю відповідають правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 13 квітня 2016 року по справі №6-2891цс15. де зазначається, що визначаючи правовий режим майна за договором довічного утримання (догляду), укладеного під час перебування набувача за цим договором у шлюбі, суди мають установити, чи був даний договір укладено саме в інтересах сім'ї; чи інший з подружжя, не визначений у договорі довічного утримання (догляду) як набувач, виконував обов'язки за таким договором солідарно з набувачем.
Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами на які посилається позивач та які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об"єктів житлової нерухомості спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 їх частку слід задовольнити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст. 364 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об"єктів житлової нерухомості спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 їх частку задовольнити повністю.
Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об»єкти житлової нерухомості:
*квартиру АДРЕСА_1 та в цілому складається з однокімнатної квартири загальною площею 16,9 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м.;
*квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому з однокімнатної квартири жилою площею 13, 2 кв.м., загальною площею 27, 1 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та відповідачем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності за кожним на:
*1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та в цілому складається з однокімнатної квартири загальною площею 16,9 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м.;
*1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та складається в цілому з однокімнатної квартири жилою площею 13, 2 кв.м., загальною площею 27, 1 кв.м.
Рішення може бути переглянуте Хорольським районним судом за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: