У х в а л а

іменем україни

23 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі − ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, як основного позичальника, та ОСОБА_5 і ОСОБА_6, як поручителів, і просило стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість, яка за період з 10 липня 2009 року по 21 серпня 2015 року складає 527 806 грн 56 коп., а також по пені у сумі 113 856 грн 06 коп.

На обґрунтування позову зазначив, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2010 року у справі між тими ж сторонами стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь кредитора ПАТ «Універсал Банк» кредитну заборгованість, яка станом на 09 липня 2009 року становила 1 045 422 грн 22 коп. Оскільки чинність кредитних правовідносин між сторонами діє до 2027 року і на час розгляду справи не припинені, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто одночасно з усіх відповідачів солідарно на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 641 662 грн 62 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року рішення Старовижівського районного суду від 09 листопада 2015 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/399к-07 від 29 травня 2007 року у сумі 641 662 грн 62 коп., що складається, з: простроченої заборгованості за відсотками − 527 806 грн 56 коп.; по пені − 113 856 грн 06 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/399к-07 від 29 травня 2007 року у сумі 641 662 грн 62 коп., що складається, з: простроченої заборгованості за відсотками − 527 806 грн 56 коп.; по пені − 113 856 грн 06 коп.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки кредитний договір діє до 28 травня 2027 року і цей договір не є розірваним, у відповідача виникла прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період (з часу ухвалення рішення Вінницьким судом) з 10 липня 2009 року по 21 серпня 2015 року, яка станом на 21 серпня 2015 року становить 527 806 грн, та, з урахуванням п. 9.1 кредитного договору і ст. 546 ЦК України, пені за порушення строків погашення кредиту у розмірі 113 856 грн 06 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

А.О.Леванчук