АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 756/6811/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Тітов М.Ю.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9983/2017 Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те що 01.04.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №50008173, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 113092,51 грн., що еквівалентно 13880,64 доларам США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою для придбання автомобіля марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, позивач надав відповідачу ОСОБА_3 додатковий кредит у розмірі 33262,60 грн., що еквівалентно 4082,55 доларам США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування №245002/4098/0001327 від 01.04.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «СК «Уніка», а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі. З метою забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 50008173 від 04.04.2013 року, за яким відповідач передала у заставу транспортний засіб «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, з заставною вартістю 133049,98 грн. Сторони також домовились про надання відповідачем ОСОБА_1 додаткових способів забезпечення виконання зобов'язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем за договором виступив відповідач ОСОБА_2, який підтвердив ознайомлення з умовами договору шляхом його підписання.

Як зазначав позивач, з липня 2015 року відповідач ОСОБА_1 припинила свої зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. Станом на момент подання позовної заяви відповідачем не виконано зобов'язання зі сплати щомісячних платежів на загальну суму 25787,17 грн. У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору, 05.10.2015 року позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором з проханням повернути суму кредиту. Зазначена вимога повернулись позивачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тому останнім днем повернення кредиту та заборгованості є 05.11.2015 року. Така ж вимога була направлена поручителю. Однак відповідачі не повернули кредит та не сплатили заборгованість. Станом на травень 2016 року загальна сума заборгованості відповідачів становить 288917,36 грн., з яких:

25787,17 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

183831,12 грн. - сума заборгованості за кредитом;

9049,09 грн. - сума заборгованості за процентами,

19815,89 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із несплатою страхових платежів,

44905,30 грн. - загальна сума штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 1296,01 грн. - пеня,

3168,61грн. - три проценти річних,

1064,17 грн. - сума інфляційних втрат.

Посилаючись на наведене, з урахуванням уточненої позовної заяви від 15.11.2016 року, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року у розмірі 288917,36 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість у розмірі 133049,98 грн. згідно договору застави транспортного засобу №50008173 від 04.04.2013 року, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року - позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року у розмірі 284684,58 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір у сумі 4513,77 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що не зважаючи на клопотання відповідача, суд в порушенням вимог ст. 169 ЦПК України, не відклав розгляд даної справи, що призвело до порушення принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 10 ЦПК України. Судом не вірно обрахований розмірі загальної заборгованості, оскільки як до пред'явлення позову так і під час судового розгляду відповідачем були здійснені платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитниим договором. Зазначила, що ухвалюючи рішення судом не наведено мотивів, з яких суд прийшов до висновку про можливість стягнення з відповідача збитків відповідно до положень ст. 22 ЦК України. Судом не враховано , що позивач застосовує 3 види штрафів за одне і те ж саме порушення: порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, на будь-які інші порушення договору позивач не вказує. Таким чином, стягнувши з відповідача на користь позивача 3 види штрафів за одне порушення та пеню за одне і те ж саме порушення, суд порушив ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України. Також вазувала на те, що позивач не надав доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, зокрема платіжного доручення чи квитанцію про те, що кошти дійсно були перераховані, а тому стягнення витрат на правову допомогу є безпідставним.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримала.

Представник позивача доводи скарги не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застава є способом забезпечення зобов'язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК Українита стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з ч.1 ст.589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 01.04.2013 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №50008173 в якому зазначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, Загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1 суму кредиту у розмірі 113092,51 грн. еквівалент суми кредиту в доларах США складає 13880,64 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. Загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 28.08.2018 року, для купівлі автомобіля марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску.

Крім того, позивач надав відповідачу ОСОБА_3 додатковий кредит у розмірі 33262,60 грн., що еквівалентно 4082,55 доларам США з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору страхування №245002/4098/0001327 від 01.04.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «СК «Уніка», а відповідач зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі.

Відповідно до умов вказаного договору, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному в даному договорі, відповідно до п.1.3. Загальних умов кредитування.

Пунктом п.1.2. Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору) позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.6. Загальних умов кредитування виконання зобов'язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернуто стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитися про надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб.

Пунктами 5.5., 5.6 Загальних умов кредитування визначено, що позичальник зобов'язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. Якщо позичальник в порушення п.п.5.5 договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинний з будь-яких причин компанія на власний розсуд укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв'язку з виконанням даного доручення/укладення договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку передбаченому пунктами 1.7.1-1.7.6 цього кредитного договору або в порядку передбаченому пунктом 1.7.9 цього кредитного договору.

Положеннями п.1.4.2. Загальних умов кредитування сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем ОСОБА_4 повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

До десятого числа кожного місяця ТзОВ «Порше Мобіліті» надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіку погашення кредиту (п.1.4.3 Загальних умов кредитування).

За змістом п. 8.1. Загальних умов кредитування у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Сторони погодили, що ТзОВ «Порше Мобілілті» має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, зокрема у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць (п.п.3.2, 3.2.1. Загальних умов кредитування).

Пунктом 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Відповідно до умов 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов ст.ст.5.1 - 5.4 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі на момент направлення компанією першого листа щодо сплати. Якщо позичальник у розумний строк після направлення листа продовжує порушувати вказані статті, компанія направляє другий лист. У такому випадку строк за порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 складатиме еквівалент 20 Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі, на момент направлення компанією такого листа. Якщо позичальник у розумний строк після направлення другого листа продовжує порушувати вказані статті, компанія має право направити третій лист. У такому випадку штраф за порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 складатиме еквівалент 25 Євро чи 30 доларів США в українських гривнях за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією такого листа.

01.04.2013 року між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №2450002/0001327 відповідно до умов якого було застраховано автомобіль марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3. Вигодонабувачем за вказаним договором страхування є ТОВ «Порше Мобіліті».

Зобов'язання відповідача ОСОБА_3 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50008173 від 01.04.2013 року забезпечено договором застави № 50010368 від 04.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковською О.Р., зареєстрованого в реєстрі за № 564, згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав в заставу автомобіль марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3.

Згідно з п.1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 133049,98 грн.

Пунктом 2.1.1 договору застави визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним в п.1.3 цього договору - задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію.

Згідно з п.4.1 договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави.

Пунктами 5.1, 5.2 договору застави визначено, що заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

У випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус на вимогу заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, зазначеному у п.1.1 цього договору.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем заборгованість ОСОБА_3 перед ТОВ «Порше Мобіліті за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року станом на 29 квітня 2016 року становить

25787,17 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

183831,12 грн. - сума заборгованості за кредитом;

9049,09 грн. - сума заборгованості за процентами,

44905,30 грн. - загальна сума штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 1296,01 грн. - пеня,

3168,61грн. - три проценти річних,

1064,17 грн. - сума інфляційних втрат.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте відповідач ОСОБА_3 не належним чином виконує умови кредитного договору, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати достроково погашення всієї суми кредиту та право на звернення стягнення на заставлене майно.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про наявність підстав, для стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи скарги про те, що судом не вірно вказаний розмір заборованості за кредитним договром на погашеня якого звернуто стягнення, та не враховані платежі зроблені під час розгляду справи, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем обрахована заборгованість станом на момент підписання позовної заяви з врахуванням всіх платежів внесених відповідачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач застосовує 3 види штрафів за одне і те ж саме порушення колегія суддів не приймає, оскільки заначені штрафні санкції передбачені умовами укладеного між строннами кредитного договору за різні порушення. Так, пунктом п. 8.1. Загальних умов кредитування у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує ТОВ «Порше Мобіліті» пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Також, відповідно до пункут 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.3.3, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Крім того, відповідно до умов 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов ст.ст.5.1 - 5.4 позичальник сплачує штраф у розмірах зазначеном в договорі, а тому суми штрафів обґрунтовано розраховані позивачем.

При цьому колегія суддів враховує, що кредитний договір в частині можливості нарахування вказаних штрафних санкцій не був визнаний недйсним за позовними вимогами ОСОБА_1 , яка зверталась до суду з позовом про визнання недійсним умов кредитного договору та зобов'язання здійснити преррахунок, однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Тобто обставини невідповідності умов договору вимогам закону та правомірності визначення розміру заборговаості, в тому числі і щодо штрафів були перевірені в судовому порядку, а тому з врахуванням принципу юридичної визначеності, в даній справі не можуть бути зроблені інші висновки з того ж предмету спору.

Разо з тим, заслуговують на увагу доводи про те, що позивач безпівдставно до розміру збитків, включив витрати на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «Порше Мобіліті» обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення збитків в сумі 19815,89 грн. вказував, що останні складаються з 19090,19 грн. - компенсація витрат позивача на страхування предмету застави відповідно до п 5.6 договору. Крім того, позивач включив сюди суму в розмірі 725,70 грн. витрат на надання юридично-консультаційних послуг згідно з ст.22 ЦК України та п.8.5 Загальних умов кредитування зазначав, що у зв'язку з порушення відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору для забезпечення відновлення порушеного ОСОБА_1 прав позивача, ТОВ «Порше Мобілілті» з ТОВ «ЮК «Тріал Сі» було укладено договір про надання юридичних послуг від 21.01.2012 року.

Згідно з актом наданих послуг № 319 від 31.07.2015 року вартість наданих послуг по клієнту ОСОБА_1 становить 604,76 грн. без ПДВ.

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Витрати пов'язані з наданням юридичних послуг не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, а тому правових підстав для стягнення коштів в розмірі 725,70 , як збитків немає.

Доводи скарги з приводу недоведеності понесених позивачем судових витрат, також є обгрунтованими.

Згідно роз'яснень у п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VІ «Про безоплатну правову допомогу», положення якою забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-УІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. З ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Виграти на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, палання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Переавіривши матеріали справи апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 50008753 від 27.05.2016 року (а.с. 23 т. 2) про перерехування ТОВ «Юридична фірма Веренер» суму 10000,00 за послуги згідно рах. № 621 від 05.05.2016 року. Разом з тим, будь-якого розрахунку витрат на правову допомогу представником не надано, а також жодним чином не обгрунтовано стягнення витрат на правову допомогу в сумі 12000 грн. 00 коп. Матеріали справи не містять доказів, що правова допомога надавалась, саме щодо стягнення заборгованості в даній справі, а не в інших цивільних справах.

Таким, чином рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу підлягає скасуванню у звязку з недоведенністю таких витрат (відсутністю розрахунку витрат та підтвердження понесення таких витрат саме в даній справі ).

Інших доводів апеляційна скарга не містить, проте,керуючись вимогами ст. 303 ЦПК України, колегія вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції в порушення вимог ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»не зазначив у рішенні необхідних складових, передбачених цією нормою, зокрема не зазначив початкову ціну предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

За вимогами статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Суть застави як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета забезпечувального обтяження переважно перед іншими кредиторами. Це право відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями статті 25 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження початкова ціна рухомого майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави дає право на примусовий продаж забезпечувального обтяження майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Так рішення суду першої інстанції не містить початкової ціни предмету забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Вирішуючи питання початкової ціни предмета застави, колегія суддів виходить з того, що вартість предмета застави встановлена в самому договорі застави від 29.08.2013 року, а саме в п.1.1 та становить 133049,98 грн.

Враховуючи наведене, та вимоги ст. 309 ЦПК України, встановивши порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави підлягає зміні. В резолютивній частині рішення необхідно зазначити:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 в розмірі 288191 грн. 66 коп., яка складається з:

25787,17 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

183831,12 грн. - сума заборгованості за кредитом;

9049,09 грн. - сума заборгованості за процентами,

19090,19 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із несплатою страхових платежів,

44905,30 грн. - загальна сума штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 1296,01 грн. - пеня,

3168,61грн. - три проценти річних,

1064,17 грн. - сума інфляційних втрат.

звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета застави в сумі 133049,98 грн.

В іншій частині рішення суду ухвалено за повно встановлених обставин справи , без порушень норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в частині звернення стягнення на предмет застави змінити, виклавши його резолютивну частину таким чином:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50008173 від 01.04.2013 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 в розмірі 288191 грн. 66 коп., яка складається з:

25787,17 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів;

183831,12 грн. - сума заборгованості за кредитом;

9049,09 грн. - сума заборгованості за процентами,

19090,19 грн. - розмір збитків, завданих позивачу у зв'язку із несплатою страхових платежів,

44905,30 грн. - загальна сума штрафів за порушення відповідачем своїх зобов'язань, 1296,01 грн. - пеня,

3168,61грн. - три проценти річних,

1064,17 грн. - сума інфляційних втрат,

Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Seat», модель «IBIZA», кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1390 куб.см, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» , встановивши початкову ціну предмета застави в сумі 133049 грн. 98 коп.

Рішення в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу скасувати, та відмовити в стягненні таких витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: