Справа № 487/6707/15-ц
Провадження № 4-с/487/63/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на постанову начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про перевірку виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2017 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду зі скаргою на постанову начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про перевірку виконавчого провадження на повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у виконавчому провадженні №53613041 з примусового виконання судового наказу №487/6707/15-ц виданого 16.11.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в солідарному порядку заборгованості в розмірі 2 318,13 грн. та судового збору в розмірі по 60,90 грн. з кожного мотивуючи тим, що постанова начальника відділу, а також рішення державного виконавця неправомірним та безпідставним, оскільки відсутність виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків (або) номеру і серії паспорту боржника, не може бути достатньою підставою для винесення державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ у справі №487/6707/15-ц провадження №2-н/487/1230/15 від 16.11.2015 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості в розмірі 2 318,13 грн. та судового збору в розмірі по 60,90 грн. з кожного.

14.03.2017 року судовий наказ у відношенні ОСОБА_2 був направлений на виконання до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Проте, 05.04.2017 року на адресу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 31.03.2017 року за №7056/14.24-41/16 винесене державним виконавцем Квичак Т.Є., на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. Закону (відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія номер паспорта боржника).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням державного виконавця, 13.04.2017 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» подало скаргу на повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання начальнику Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 За результатами розгляду скарги 24.04.2017 року останнім було винесено постанову про перевірку ВП №53613041, якою відмовлено в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, вважаючи постанову начальника Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1, а також повідомлення державного виконавця Квичак Т.Є. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання незаконними та протиправними ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду з даною скаргою.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судам іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Вимоги до виконавчого документа є єдиними і визначені ст. 4 Закону «Про виконавче провадження».

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови та повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, ДВС посилалося на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній реєстраційний номер боржника.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Згідно матеріалів справи, а саме довідки Міністерства доходів і зборів від 31.08.2015 року надати реєстраційний номер облікової картки ОСОБА_2 не має можливості, оскільки така особа у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрована.

Враховуюче викладене, а також те, що на виконанні в Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження за вищевказаним судовим наказом стосовно іншого боржника ОСОБА_3, суд приходить до переконання, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 385-388, п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на постанову начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про перевірку виконавчого провадження залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.І. Агєєва