Справа № 639/5114/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок експлуатаційного зносу транспортного засобу та процентів за користування чужими грошовими коштами, суд

Встановив:

1 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок експлуатаційного зносу транспортного засобу та процентів за користування чужими грошовими коштами. Просив суд, ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_2 суму відшкодування майнової шкоди в розмірі 13 000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.06.2016 року складає 323 760,35 гривень за офіційним курсом НБУ, та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 237,60 гривень.

26 квітня 2017 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3К, подано до суду уточнену позовну заяву, згідно якої позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 17 348 доларів 93 центи, що в еквіваленті станом на 26.04.2017 року складає 462 002 грн. 00 коп. за офіційним курсом НБУ, проценти за користування грошовими коштами у сумі 15 254, 13 доларів США, що в еквіваленті станом на 26.04.2017 року за офіційним курсом НБУ становить 406 217,48 грн. та судовий збір у розмірі 8 000 грн., і витрати на проведення судової експертизи в сумі 3 303 грн. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18.04.2013 року ним було придбано автомобіль HYUNDAI AZERRA, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується довідкою-рахунком серії АВВ № 149137, виданою Люботинським МВ УМВС України в Харківській області. Користуючись правом розпоряджатись своїм майном, позивач передав придбаний автомобіль у володіння та користування своєму сину ОСОБА_4 У серпні 2013 року ОСОБА_2 запропонував сину позивача - ОСОБА_4 придбати в останнього автомобіль. Вони в усній формі погодили, що ОСОБА_4 передає відповідачу автомобіль у фактичне користування та володіння, а останній зобовязується в строк до серпня 2014 року сплатити на користь ОСОБА_4 36 000,00 доларів США, після чого позивачем буде здійснено оформлення документів, на підставі яких відбудеться перехід права власності на автомобіль до відповідача. Пізніше, 07.10.2013 року на вимогу ОСОБА_4 відповідач склав розписку, якою підтвердив факт продажу автомобіля та встановлено обовязок ОСОБА_2 сплатити 36 000,00 доларів США на користь ОСОБА_4 у строк до 15.08.2014 року. Під час складення розписки був присутній ОСОБА_5, який може підтвердити зазначені обставини. Станом на день подання позову до суду, в порушення домовленості та умов розписки відповідач не сплатив на користь ОСОБА_4 обумовлену суму грошових коштів та передав автомобіль у володіння та користування своїй доньці ОСОБА_6 В період з серпня 2013 року по січень 2016 року відповідач та його донька ОСОБА_6 постійно користувались автомобілем без належних на те правових підстав. У вересні 2015 року позивач дізнався про факт переоформлення автомобіля на ОСОБА_6, проте він не вчиняв жодних дій, спрямованих на відчуження транспортного засобу. Між сторонами не укладались будь-які цивільно-правові угоди, на підставі яких можливо зареєструвати перехід права власності на спірний автомобіль. Викладене підтверджується висновками проведених експертиз, з яких вбачається, що підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на документах, за якими відбувся перехід права власності на транспортний засіб вчинено не останніми, а іншими особами. Таким чином, спірний автомобіль вибув із власності позивача поза його волею. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 646/1989/16-ц за позовом позивача до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля HYUNDAI AZERRA, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 задоволено в повному обсязі. Позивач зазначив, що незважаючи на задоволення позову та повернення йому спірного автомобіля, він зазнає значної майнової шкоди виходячи з наступного. На протязі майже трьох років відповідач та його донька постійно користувались автомобілем, що призвело до його експлуатаційного зносу та загального знецінення вартості. Так, на момент фактичної передачі автомобіля у володіння та користування відповідачу, сторони оцінювали його вартість у 36 000,00 доларів США. На даний час, в результаті проведення судової авто товарознавчої експертизи встановлено вартість спірного автомобіля у сумі 508 428,06 гривень, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення експертного дослідження становить 18 651,07 доларів США. Таким чином, різниця між сумою грошових коштів, які позивач мав отримати в результаті реалізації автомобіля у 2013 році, та вартістю транспортного засобу на даний час становить 17 348,93 доларів США, що станом на 26.04.2017 року в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 462 002,00 гривень. Також позивач звернув увагу на те, що на протязі трьох років він фактично не користувався своїм автомобілем та не впливав на його знос. Ні він, ні його син, ОСОБА_4, не отримали від ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок купівлі транспортного засобу, в результаті чого він також зазнає майнової шкоди внаслідок неправомірних дій з боку відповідача. Таким чином, на підставі вищенаведеного, позивач вважає, враховуючи те, що відповідач на протязі тривалого часу неправомірно та безкоштовно користувався автомобілем, повернення транспортного засобу не відновить порушені його права в повному обсязі, а тому з відповідача підлягає стягненню також і майнова шкода, завдана в наслідок експлуатації та амортизації автомобіля.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 02.04.2016 року, у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному.

Представник відповідача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 22.08.2016 року, у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 18.04.2013 року позивачем було придбано автомобіль HYUNDAI AZERRA, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується довідкою-рахунком серії АВВ № 149137, виданою Люботинським МВ УМВС України в Харківській області (а.с.7-8).

Користуючись правом розпоряджатись своїм майном, позивач передав придбаний автомобіль у володіння та користування своєму сину ОСОБА_4.

У серпні 2013 року відповідач ОСОБА_2 запропонував сину позивача - ОСОБА_4 придбати в останнього автомобіль. Вони в усній формі погодили, що ОСОБА_4 передає відповідачу автомобіль у фактичне користування та володіння, а останній зобовязується в строк до серпня 2014 року сплатити на користь ОСОБА_4 36 000,00 доларів США, після чого позивачем буде здійснено оформлення документів, на підставі яких відбудеться перехід права власності на автомобіль до відповідача.

07.10.2013 року на вимогу ОСОБА_4 відповідач склав розписку, якою підтвердив факт продажу автомобіля та встановлено обовязок ОСОБА_2 сплатити 36 000,00 доларів США на користь ОСОБА_4 у строк до 15.08.2014 року.

В порушення домовленості та умов розписки відповідач не сплатив на користь ОСОБА_4 обумовлену суму грошових коштів та передав автомобіль у володіння та користування своїй доньці ОСОБА_6 В період з серпня 2013 року по січень 2016 року відповідач та його донька ОСОБА_6 постійно користувались автомобілем без належних на те правових підстав.

У вересні 2015 року позивач дізнався про факт переоформлення автомобіля на ОСОБА_6, проте він не вчиняв жодних дій, спрямованих на відчуження транспортного засобу. Між сторонами не укладались будь-які цивільно-правові угоди, на підставі яких можливо зареєструвати перехід права власності на спірний автомобіль. Викладене підтверджується висновками проведених експертиз, з яких вбачається, що підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на документах, за якими відбувся перехід права власності на транспортний засіб вчинено не останніми, а іншими особами (а.с.9-15, 19-38).

Таким чином, спірний автомобіль вибув із власності позивача поза його волею.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 646/1989/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме автомобіля HYUNDAI AZERRA, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 задоволено в повному обсязі (а.с.81-84).

Позивач зазначив, що незважаючи на повернення йому спірного автомобіля, він зазнає значної майнової шкоди виходячи з наступного.

На протязі майже трьох років відповідач та його донька постійно користувались автомобілем, що призвело до його експлуатаційного зносу та загального знецінення вартості. Так, на момент фактичної передачі автомобіля у володіння та користування відповідачу, сторони оцінювали його вартість у 36 000,00 доларів США.

На даний час, в результаті проведення судової авто товарознавчої експертизи встановлено вартість спірного автомобіля у сумі 508 428,06 гривень, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення експертного дослідження становить 18 651,07 доларів США (а.с.113-118).

Таким чином, різниця між сумою грошових коштів, які позивач мав отримати в результаті реалізації автомобіля у 2013 році, та вартістю транспортного засобу на даний час становить 17 348,93 доларів США, що станом на 26.04.2017 року в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 462 002,00 гривень.

На протязі трьох років позивач фактично не користувався своїм автомобілем та не впливав на його знос. Ні він, ні його син, ОСОБА_4, не отримали від ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок купівлі транспортного засобу, в результаті чого він також зазнає майнової шкоди внаслідок неправомірних дій з боку відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

У жовтні 2013 року, відповідач склав розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 зобовязався в рахунок купівлі автомобіля сплатити 36 000,00 доларів США. Кінцевим строком визначено 15 серпня 2014 року. У встановлений строк відповідач не виконав свого обовязку зі сплати грошових коштів.

У встановлений строк відповідач не виконав свого обовязку зі сплати грошових коштів.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та проценти, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Так, прострочення виконання відповідачем свого зобовязання за вищевказаною розпискою розпочалось з 16 серпня 2014 року.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року, яким витребувано транспортний засіб на користь позивача, набрало законної сили 16 серпня 2016 року. Тому з цього часу слід припинити нарахування процентів за вищезазначеною розпискою, так як автомобіль було повернуто власнику.

Таким чином, розмір процентів за користування грошовими коштами у період з 16.08.2014 року по 16.08.2016 року, які підлягають сплаті відповідачем, становить 15 254,13 доларів США, що станом на 26.04.2017 року за офіційним курсом НБУ становить 406 217,48 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права , свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду , визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини , визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат , повязаних з розглядом судової справи, належать : витрати , повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

По справі була проведена судова авто товарознавча експертиза , вартість якої складає 3303 грн. та яку сплатив позивач у справі. А тому витрати по проведенню експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 11, 57-60,174, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 / РНКОПП / на користь ОСОБА_1 /РНКОПП / майнову шкоду у розмірі 17 348 доларів 93 центи, що в еквіваленті станом на 26.04.2017 року складає 462 002 грн. 00 коп. за офіційним курсом НБУ.

Стягнути з ОСОБА_2 / РНКОПП / на користь ОСОБА_1 /РНКОПП / проценти за користування грошовими коштами у сумі 15 254, 13 доларів США, що в еквіваленті станом на 26.04.2017 року за офіційним курсом НБУ становить 406 217,48 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 / РНКОПП / на користь ОСОБА_1 /РНКОПП / судовий збір у розмірі 8 000 грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 3 303 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова