Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь у рівних частках суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 32 555,48 доларів США, що еквівалентно 407 920 грн 16 коп., та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 17 листопада 2007 року його донька ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_4

Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу вони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 вартістю 55 645 доларів США.

22 листопада 2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. У порядку поділу майна подружжя рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2012 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2012 року визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кожним право власності на Ѕ частини вищезгаданої квартири.

Вказував, що спірну квартиру відповідачі придбали за кошти, отримані ним у кредит за кредитним договором, укладеним між ним та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») .

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 сплатив публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») 3 821,78 доларів США, однак усі інші платежі за вищевказаним кредитним договором сплачувались ним (ОСОБА_3).

Оскільки підстава, на якій відповідачами за його (позивача) рахунок набуто грошові кошти у розмірі 35 тис. доларів США, згодом відпала, просив стягнути з них грошові кошти, сплачені ним особисто за кредитним договором, та 10 тис. грн моральної шкоди, завдану несплатою цих коштів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто у рівних частках із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 102 806 грн 49 коп.

У задоволенні решти позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині стягнення з відповідачів грошових коштів на користь ОСОБА_3 та ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто у рівних частках із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 427 179 грн 80 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у стягненні з відповідачів 400 007 грн 90 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 17 листопада 2007 року до 02 листопада 2011 року ОСОБА_5 (яка є донькою позивача) та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, під час якого ними на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2007 року придбана квартира АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано 15 січня 2008 року у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я ОСОБА_4

У порядку поділу майна подружжя рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2012 року, визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності за кожним по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

24 грудня 2007 року, тобто у день придбання вищезазначеної квартири, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній для придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, отримав кредитні кошти у розмірі 35 тис. доларів США, які зобов'язався повернути та сплатити відсотки та інші платежі у визначені договором строки та порядку.

Згідно з умовами вказаного кредитного договору повернення коштів забезпечено іпотекою спірної квартири.

Як при розгляді справи про поділ спільного сумісного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1, так і під час розгляджу даної справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували, що сума 35 тис. доларів США на придбання квартири була отримана за кредитним договором від 24 грудня 2007 року, укладеним ОСОБА_3

Згідно виписки з рахунку, відкритому в публічному акціонерному товаристві «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та доданих до матеріалів справи відповідачем копій квитанцій, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 грудня 2007 року ОСОБА_4 сплатив ПАТ «ОТП Банк» 4 308,37 доларів США.

Решту платежів за кредитним договором за період із 24 січня 2008 року до 21 червня 2013 року сплачено ОСОБА_3

24 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Веско» (далі - ЗАТ «СК «Веско») та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування майна від нещасного випадку позичальника банку при банківському іпотечному кредитуванні.

01 грудня 2010 року ЗАТ «СК «Веско» на рахунок ПАТ «ОТП Банк» перераховано у рахунок погашення кредиту 15 744,90 доларів США.

З урахуванням сплачених ОСОБА_4 3 821,78 доларів США та суми, перерахованої страховою компанією у рахунок погашення кредиту, у розмірі 15 744,90 доларів США, суд першої інстанції, з висновками якого фактично погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що грошові кошти у розмірі 35 тис. доларів США були набуті відповідачами, що ними не заперечувалось, за рахунок ОСОБА_3, будь-які договірні відносини між сторонами відсутні, дійшов обґрунтованого висновку про їх стягнення на підставі ст. 1212 України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів, навів розрахунки з переведенням іноземної валюти у національну за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення судового рішення з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-45цс14, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-1680цс15.

Докази та обставини, на які посилаються заявники у касаційних скаргах, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

ПосиланняОСОБА_4 на те, що суди при вирішенні спору не врахували правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 24 вересня 2014 року у справі №6-122цс14, колегія відхиляє, оскільки вказана правова позиція зроблена при вирішенні спору, який виник на підставі договірних правовідносин.

Інші доводи касаційних скарг висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень, також не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з цими висновками щодо їх оцінки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик