26.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/5167/16-ц
Справа №2/205/576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Романовій А.О.

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні із дитиною, визначення способу та порядку участі у вихованні дитини

В С Т А Н О В И В :

05 липня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.3-5).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3, від якого сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом сторони припинили сумісне проживання через несумісність із відповідачкою.

Відповідачка не надає позивачу можливості бачитися з дитиною, тому він вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити способи його участі у спілкуванні із дитиною: систематичні побачення з сином два або три рази у тиждень у певні години, можливість спільного відпочинку (лише на території України) у 1-у та 3-ю суботи місяця без присутності матері та третіх осіб, відвідування дитиною місця мого проживання, спілкування в день народження сина з 12-00 год. до 16-00 год.

Позивач та його представник за договором адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник діючий за договором адвокат ОСОБА_4, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували в повному обсязі.

Третя особа служба у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі представника за дорученням ОСОБА_6, в судове засідання не зявилась. В попередніх судових засідання питання щодо позовних вимог залишила на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що є сусідкою сторін. Батько спілкується із дитиною. Неодноразово бачила його із сином. В минулому році він до неї звертався та цікавився сином та ОСОБА_4. Запитала його «за що ти її побив?», на що він відповів «вона мене довела». Зазначила, що в період коли між батьками були нормальні стосунки із дитиною позивач спілкувався.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є сестрою відповідачки. Підтвердила факт неодноразової агресивної поведінки позивача відносно відповідачки. Неодноразово бив відповідачку. Допомогу на утримання дитини не надає.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні, повний текст рішення складений 30 травня 2017 року.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, оскільки за ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду України, тому що підставою звернення позивачів як за первісним так із зустрічним позовом до суду є захист гарантованих ст.51 Конституції України особистих немайнових прав на батьківське виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився 04 грудня 2013 року у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.31).

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За місцем мешкання характеризується з позитивної сторони. Приймає участь в громадських зборах та роботах, що проводяться в будинку та на присадибній території (а.с.6).

Згідно акту обстеження умов проживання від 19.10.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають: чумакова ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4. Квартира складається із трьох кімнат. Умови проживання задовільні, в будинку зроблений косметичний ремонт, є необхідні меблі. Для дитини є окрема кімната, в якій є стіл для навчання, компютер, шафа, диван, іграшки (а.с.33).

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.35).

Судом досліджувалися у судовому засіданні характеристики на позивача, медична довідка про психологічне обстеження позивача, довідка пр. відсутність судимості у ОСОБА_1 (а.с.6,7,32).

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст.. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За ст.. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст.. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

А, відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 встановивши дні побачень із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у першу та третю суботу кожного місяця із 10.00 до 12.00 год.

В силу частини 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати по справі у сумі 109 грн. 40 коп.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст. ст.9, 51, ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, ст.. 7, 12 Загальної декларації про права людини, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 19, 153, 155, 157, 158, 159 Сімейного кодексу ст.ст.10,11,59,60,61,88, 209,212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні із дитиною, визначення способу та порядку участі у вихованні дитини, - задовольнити частково.

ОСОБА_1 для спілкування та виховання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, встановити дні у першу та третю суботу кожного місяця із 10.00 до 12.00 год.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 109 грн. 40 коп. (сто девять грн. 40 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула