Справа № 661/3292/17
Провадження № 2/661/1109/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Бойко М.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КП НКЖЕУ про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить достроково розірвати договір укладений ним з КП НКЖЕУ № 380058/3 від 17.02.2012 року як такий, що втратив силу.

Разом із вказаною позовною заявою ОСОБА_1 надав до суду заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання вищевказаної позовної заяви до Новокаховського міського суду.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

В обґрунтування звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 у своїй заяві посилається на те, що він є одиноким, непрацюючим пенсіонером та має поганий стан здоров`я а тому перебуває у край скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити судовий збір.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Аналогічне положення закону міститься в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Проте, вказаними нормами Закону передбачено право суду, а не обовязок щодо звільнення від сплати судового збору, окрім того, в аспекті цих норм, звільнення від сплати судового збору є крайнім заходом.

Практика Європейського суду з прав людини, на яку посилається позивач визначає вимогу про сплату судового збору як певний барєр, що має завадити поданню необґрунтованих та безпідставних позовів, звідки слідує, що отримавши відповідну заяву, суд має не тільки детально оцінити вартість позову та правильність його визначення й сплати, а й надати оцінку предмету, суті позовних та інших вимог, значенню для особи тих прав та інтересів, які вона намагається захистити в суді, наявності строків для захисту таких прав та іншим чинникам, які складуть уявлення судді про обґрунтованість заяви і наявність підстав для її прийняття. Комплексна оцінка вказаних обставин дасть суду можливість за внутрішнім переконанням прийняти рішення про задоволення чи відмову в задоволенні клопотання про звільнення, зменшення та/або розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

В п. 53 рішення від 19.06.2001р., прийнятого у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обовязків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

В цій же справі (п. 55) ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Що ж стосується позовної заяви ОСОБА_1, то суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору, оскільки позивач жодними належними доказами (медичні довідки, довідки вартості медичного обслуговування тощо) не підтвердив своє клопотання в частині обґрунтування підстав такого звільнення. При цьому необхідно зазначити, що встановлений законом розмір судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру (640 грн.), має розумну пропорційність в аспекті заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, поряд з комплексною оцінкою всіх обставин справи, підстав для застосування крайнього заходу у виді звільнення від сплати судового збору суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, категорію справи, та розмір позовних вимог, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, роз`яснивши при цьому, що на усунення вказаних недоліків позивач має надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору, у розмірі визначеному ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка якого за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.). (Отримувач коштів: Державний бюджет м. Нова Каховка, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38053504, Банк отримувача: УДКСУ в Херсонській області, МФО: 852010, Рахунок отримувача: 0012, Код класифікації доходу бюджету: 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», Символ звітності банку 206).

Окрім того, позовна зава ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки, відповідно до вказаної норми закону, позовна заява повинна містити ім`я/найменування позивача і відповідача (повні данні без скорочень та абревіатури), їх місце проживання/перебування (повна адреса із зазначенням вулиці, населеного пункту, області), поштовий індекс, номери засобів зв`язку.

Таким чином, на усунення вказаних недоліків, позивач має надати суду позовну заяву викладену в новій редакції, з дотриманням у ній вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України, та долученням до неї оригіналу платіжного доручення.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків.

Якщо у строк п`ять днів з моменту одержання ухвали зазначені вимоги не будуть виконані, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала суду в частині відмови у звільнені від сплати судового збору може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. Є. Бойко