Справа № 183/4042/17
№ 2/183/2706/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

21 серпня 2017 року ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, 19 січня 2016 року померла його мати ОСОБА_2.

За життя, 18 липня 2014 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідно до якого, на випадок своєї смерті заповідала йому ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку № 54 по вулиці Шевченко в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позивач зазначив, що у визначений законодавством строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері, але, постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.02.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2, померлої 19 січня 2016 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, оскільки право власності спадкодавця на будинок не зареєстрований в БТІ у встановленому законом порядку

Позивач зазначив в заяві, що ОСОБА_2 була власником спірного будинку у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, договір купівлі-продажу посвідчено секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 229.

ОСОБА_1 посилався на те. що йому не відомо, чому його мати не зареєструвала договір та право власності в органах Бюро технічної інвентаризації, але, відсутність реєстрації перешкоджає реалізувати його право на отримання спадкового майна у власність.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, померлої 19 січня 2016 року.

В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Орлівщинська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі представника ради.

Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Встановлено, що 19 січня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Судом встановлено, що за життя, 18 липня 2014 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідно до якого, на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку № 54 по вулиці Шевченко в селі Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно до спадкової справи, яка заведене Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2, померлої 19 січня 2016 року звернувся син спадкодавця ОСОБА_1, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Судом встановлено, що постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.02.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2, померлої 19 січня 2016 року на житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, оскільки право власності спадкодавця на будинок не зареєстрований в БТІ у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, ОСОБА_2 була власником спірного будинку у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, договір купівлі-продажу посвідчено секретарем виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 229.

Так, у відповідності до договору купівлі-продажу від 27 грудня 1993 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, який складається з жилого будинку житловою площею 27,4 кв.м., господарських будівель та споруд: сараю-літньої кухні літ.Б,В,Г, вбиральні, погрібу, колодязя.

У відповідності до вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що за життя, ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на житловий будинок.

В той же час, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковський район, вулиця Шевченко, 54, який складається з жилого будинку житловою площею 27,4 кв.м., господарських будівель та споруд: сараю-літньої кухні літ.Б,В,Г, вбиральні, погрібу, колодязя, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2, померлої 19 січня 2016 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький