Справа № 212/4396/2012
Провадження 8/127/29/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Слізяк М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 212/4396/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» про визнання договору недійсним, -

Встановив :

В липні 2017 року ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» звернулися до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року по цивільній справі № 212/4396/2012 за позовом ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи КП «ВМБТІ», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

У заяві ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» вказали, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року було відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи КП «ВМБТІ», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» про визнання недійсним договору від 24.04.2009 року купівлі-продажу частки торгівельного комплексу та офісу, який розташований в м. Вінниці, по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 14А, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17.02.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2015 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року скасовано, позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/50 часток торгівельного комплексу та офісу по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 14 А у м. Вінниці, від 24.04.2009 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Постановою Верховного суду України від 30.03.2016 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 17.02.2015 року та ухвалу колегії суддів у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2015 року скасовано, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року залишено без змін.

Проте позивач вважає, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року підлягає перегляду в звязку з нововиявленими обставинами, оскільки існують обставини, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі позивачу раніше.

Дані обставини на думку позивача полягають в наступному.

В звязку з тим, що позивач у повному обсязі виконав умови договору від 20.09.2006 року, укладеного між ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» (замовник), ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» (ген. підрядник) та ТОВ «НБК» (субпідрядник) і повністю профінансував будівництво торгівельно-офісного центру по вул. Воїнів Інтернаціоналістів у м. Вінниці, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та актами приймання-передачі виконаних підрядних робіт, а тому позивач ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» вважає, що у нього наявні майнові права на спірний обєкт будівництва.

В подальшому позивачу стало відомо, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.10.2008 року було визнано право власності на торгівельно-офісний центр по вул. Воїнів Інтернаціоналістів у м. Вінниці за ОСОБА_4, яка в подальшому продала частину даного спірного нерухомого майна ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2012 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.10.2008 року, а у позові ОСОБА_4 про визнання права власності на офісні приміщення відмовлено.

Після ухвалення вказаного рішення суду позивачу стало відомо, що договір купівлі-продажу від 24.04.2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не лише укладений з порушенням ст. 658 ЦК України, а є таким, що порушує публічний порядок, а тому є нікчемним в силу ст. 228 ЦК України.

Позивач зазначає у своїй заяві, що при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним.

Так, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року ОСОБА_5 (засновника ТОВ «ВТФ «ДЛД») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що полягає у заволодінні майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр то вул. В.Інтернаціоналістів в м. Вінниці шляхом обману (шахрайство). Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5, реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, в період часу з 20.03.2009 р. по 27.05.2010 р. особисто за допомогою ОСОБА_4, яка не була обізнана про злочинні наміри останнього, реалізував частинами фізичним та юридичним особам приміщення торгівельно- офісного центру по вул. В. Інтернаціоналістів, 1А в м. Вінниці. Зокрема, ОСОБА_3 було реалізовано частку вказаного вище торгівельно-офісного приміщення. При цьому, усі кошти на загальну суму 4772339 грн., які готівкою сплачували вищевказані юридичні та фізичні особи за придбані частки торгівельно-офісного приміщення, отримав особисто ОСОБА_5 Таким чином, ОСОБА_5 заволодів майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по вул. В.Інтернаціоналістів, 14А в м. Вінниці, будівництво якого здійснювалось за рахунок коштів ТОВ «Бізнесторгінвест».

На думку позивача договір купівлі-продажу від 24.04.2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спрямований на незаконне заволодіння майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по вул. В.Інтернаціоналістів, 14А в м. Вінниці, отже порушує публічний порядок і відповідно до ст. 228 ЦК України є нікчемним.

Дані обставини на думку позивача є нововиявленими, оскільки обізнаність суду про те, що мало місце вчинення кримінального правопорушення щодо заволодіння шахрайським способом майновими правами ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» на торгівельно-офісний центр по вул. В.Інтернаціоналістів, 14А в м. Вінниці, дало би суду підстави вважати договір купівлі-продажу частки торгівельиого комплексу та офісу, що розташований по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 14А у м. Вінниці від 24.04.2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, нікчемним, внаслідок чого застосувати до спірних правовідносин ст.ст. 203, 215 ЦК України в сукупності зі ст. 228 ЦК України та прийняти інше рішення у справі.

В судовому засіданні представник ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» ОСОБА_1 заяву підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту заяви, просив скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року в звязку з нововиявленими обставинами та позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви та пояснив, що всі обставини, на які посилається позивач у своїй заяві уже досліджувалися неодноразово судами різних інстанцій, зокрема, і Верховним судом України, який висловив правову позицію при перегляді даної справи.

Відповідачка ОСОБА_4, представники третіх осіб КП «Вінницьке МБТІ", ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД», прокуратури м. Вінниці до судового засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Згідно ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

В пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012р. вказано, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Разом з тим, суд вважає, що перегляд рішення суду у звязку із нововиявленими обставинами повинен також відбуватися з урахуванням загальних принципів здійснення правосуддя, зокрема тих, на обовязкове дотримання яких звертає увагу Європейський суд з прав людини та які випливають зі змісту положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські й політичні права.

Відносно практики ЄСПЛ, то необхідно зауважити, що у п. 42 справа «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) Суд вказує, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter aliа, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії».

Більше того, як зазначив Європейський суд з прав людини - повага до принципу верховенства права та поняття справедливого судового розгляду вимагає, щоб усі підстави застосування зворотної сили закону аналізувалися з особливою пильністю (рішення ЄСПЛ у справі Zielinski and Pradal & Gonzalez and Others v. France).

Однак, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Таким чином, підставою для перегляду перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у звязку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи № 212/4396/2012 за позовом ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи КП «Вінницьке МБТІ», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року, яке просить переглянути заявник, а також докази, на підставі яких було ухвалене дане рішення суду, суд вважає, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2017 року про визнання винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України не є істотним доказом по справі, який здатний суттєво вплинути на вирішення даної справи.

Зокрема, суд враховує те, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року було ухвалене з урахуванням таких обставин і доказів, а саме.

На підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 31.08.2000 року № 1197 та на підставі укладеного договору оренди від 09.02.2001 року земельна ділянка по вул. В.Інтернаціоналістів, площею 0,0526 га, була передана в оренду ОСОБА_4 строком на 49 років.

24.11.2005 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ВТФ «ДЛД» укладено інвестиційну угоду на будівництво торговельно-офісного центру на зазначеній вище земельній ділянці, відповідно до умов якої предметом цього договору є спільна дольова участь сторін у реалізації інвестиційного проекту з будівництва торговельно-офісного центру на вул. Воїнів Інтернаціоналістів у м. Вінниці, зокрема, обєктом інвестиційної діяльності сторін є комплекс робіт, пов'язаний з будівництвом та введенням в експлуатацію торговельно-офісного центру, який так і був уведений в експлуатацію.

20.09. 2006 року між ТОВ «ВТФ «ДЛД» (генеральний підрядник), ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» (замовник) та ТОВ «НБК» (субпідрядник) укладено договір будівельного підряду, предметом якого є будівництво торговельно-офісного центру з інженерними мережами на вул. Воїнів Інтернаціоналістів у м. Вінниці та благоустрій земельної ділянки за цією ж адресою.

Відповідно до зазначеного договору генеральний підрядник зобовязується, зокрема, забезпечити отримання дозволу на виготовлення проекту та відведення земельної ділянки під будівництво обєкта, надати замовнику документи, що підтверджують її статус, своїми та залученими силами субпідрядних організацій виконати всі роботи в обсягах, передбачених календарним планом, і здати роботи згідно з проектною документацією, будівельними нормами та правилами, забезпечити юридичний супровід будівництва обєкта і по закінченню будівництва надати замовнику або іншим особам за його поданням необхідні документи для подальшого оформлення права власності на відповідні частини обєкта. Замовник зобовязується, зокрема, сплатити генеральному підряднику вартість послуг та витрат з виконання зобовязань згідно з договором, по закінченню будівництва прийняти обєкт від генерального підрядника за актом і забезпечити його заселення та експлуатацію.

На момент будівництва спірного нерухомого майна земельна ділянка перебувала в оренді ОСОБА_4

24.04.2009 року між Цибик С.М. та Вознюком Ю.В. було укладено договір купівлі-продажу, за яким Цибик С.М. продала, а Вознюк Ю.В. купив 1/50 частину торговельного комплексу та офісу, яка складається з приміщення № 2 (2-18) площею 21,3 кв.м. на вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 14А в м. Вінниці.

В звязку з відчуженням нерухомого майна, на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.12.2010 року № 70 укладено угоду про розірвання договору оренди і на даний час ділянка перебуває в оренді у власників приміщень по вул. В. Інтернаціоналістів в м. Вінниці, в тому числі і ОСОБА_3, відповідно до договору від 10.01.2012 року.

На момент укладення спірного договору купівлі-продажу власником спірного нерухомого майна була ОСОБА_4 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.10.2008 року, яке у подальшому Апеляційний суд Вінницької області рішенням від 22.11.2012 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання права власності на обєкт нерухомого майна з тієї підстави, що спірний обєкт нерухомого майна не було прийнято до експлуатації, а відтак право власності у ОСОБА_4 на нього не виникло.

Ухвалюючи 09.12.2014 року рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест», Вінницький міський суд Вінницької області вважав, що спірний договір купівлі-продажу не порушує майнових прав позивача, зокрема прав на збудоване майно в майбутньому, оскільки об'єкт збудований без дотримання вимог Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2000 року № 1577, які регулюють порядок розробки проектної документації, надання та оформлення дозвільної документації на проведення будівельних робіт, а тому договір не може бути визнаний недійсним.

Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач посилався на те, що спірним договором купівлі-продажу частини торговельного комплексу та офісних приміщень, укладеним між відповідачами, було порушено його право власності як замовника будівництва торговельно-офісного центру за договором будівельного підряду, який оплатив це будівництво в повному обсязі. При цьому позивач просив визнати зазначений договір купівлі-продажу недійсним та витребувати у набувача за вказаним договором частину торговельного комплексу.

При перегляді рішень апеляційної та касаційної інстанції по даній справі, Верховний Суд України у своїй ухвалі від 30.03.2016 року вказав, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

На підставі статті 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що обєктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Таким чином, майнове право, яке є предметом договору підряду, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Однак, оскільки порушене право ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» не можна відновити шляхом визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним з огляду на те, що реституція є правовим наслідком недійсності правочину і способом захисту цивільних прав, який застосовується до відносин зобовязального характеру, то й відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 24 квітня 2009 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Разом з тим, судами встановлено, що ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» як замовник будівництва торговельно-офісного центру не має права власності або права користування земельної ділянкою, на якій знаходиться зазначене спірне нерухоме майно, а тому не є власником обєкта будівництва спірного нерухомого майна, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За вказаних підстав суд прийшов до висновку, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2017 року про визнання винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України не є істотним доказом по справі та обставини встановлені даним вироком суду є неістотними і не здатні суттєво вплинути на вирішення справи з огляду на принцип диспозитивності, встановлений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, враховуючи підстави поданої позивачем заяви про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами (зокрема, заявник посилався також на п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦКП України), суд прийшов також до висновку, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року, який набрав законної сили, не встановлені завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

З огляду на викладене вище, на думку суду, підстав для перегляду у звязку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року немає, а тому заяву ТОВ «Компанія «Бізнесторгінвест» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 361, 362, 365 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2014 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі №212/4396/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнесторгінвест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Виробничо-торгівельна фірма «ДЛД» про визнання договору недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана сторонамии до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: