Справа № 755/3975/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстровано 4 особи: він, його дружина, його син і онука. З 2010 року фактично в його квартирі проживає три особи: він, його дружина та його син. Після припинення у січні 2010 року шлюбних відносин між сином, ОСОБА_4, та відповідачем, його онука, ОСОБА_3 з 2010 року за місцем реєстрації не проживає. Дитина проживає зі своєю матір»ю за місцем її реєстрації АДРЕСА_2. Мати дитини є співвласником даного житла. З відповідачем склалися неприязні і напружені стосунки, спілкуватися з онукою вона не дозволяє ані йому, ані його синові. Відповідач спірною квартирою не цікавиться, не несе витрат по її утриманню, не сплачує плату за квартиру, зняти дитину з місця реєстрації відмовляється. В обґрунтування своїх вимог відповідач маніпулює його почуттями до онуки, мовляв, що він відмовляється від онуки та викидає її на вулицю. Службою у справах дітей зафіксовано, що у помешканні створені належні умови для проживання, розвитку і навчання дитини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених в запереченнях (а.с.38-40).

3-я особо ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав до суду свої письмові заперечення та заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності (а.с.67-70).

3-я особа служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача відповідача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та витягом про державну реєстрації прав (а.с.6,7).

В даній квартирі зареєстровано чотири особи: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_5 (його дружина), ОСОБА_4 (син позивача) та ОСОБА_3 (онука позивача), що підтверджується копією довідки про склад сім»ї (а.с.18).

ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 08.05.2008 року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року був розірваний (а.с.9).

Від цього шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.10).

В спірній квартирі неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована з 13.11.2008 року.

Місцем реєстрації та проживання її матері - ОСОБА_2 є АДРЕСА_5, що не оспорюється сторонами.

Неповнолітня за місцем реєстрації не проживає з 2010 року.

Даний факт підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с.24-27).

Допитами в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З довідки, виданої дошкільним навчальним закладом № 368, вбачається, що ОСОБА_3 відвідувала дошкільний навчальний заклад з 02.04.2011 року по 30.05.2015 року, що знаходиться поруч з місцем проживання та реєстрації її матері ОСОБА_2 (а.с.65).

З рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року вбачається, що судом встановлено, що неповнолітня проживає разом з позивачем по справі ( ОСОБА_2.) (а.с.74)

З листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва вбачається, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_7 отримувала медичну допомогу в КНП «ЦПМСД № 4» (а.с.77).

Відповідно до ч. 4 ст. 39 ЦК України, місцем проживання дитини яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Таким чином, суд обґрунтовано дійшов категоричного висновку, що ОСОБА_3 більше одного року без поважних причин відсутня в приміщенні квартири АДРЕСА_3.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність реєстрації малолітньої за місцезнаходженням квартири АДРЕСА_3, позбавляє позивача права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і вимушує нести зайві витрати пов'язані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Що стосується вимоги про позбавлення ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки судом задоволена вимога про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка автоматично позбавляє особу права користування житлом.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.

Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши відповідача на користь позивача ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Керуючись ст.. 41 Конституції України, ст.ст. 39, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 3-і особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_6.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко