_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/9303/17
УХВАЛА

10.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АІКО-СЕРВІС, ЛТД», про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АІКО-СЕРВІС, ЛТД», про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» часткову заборгованість за кредитним договором №РС2013-00005 від 08.07.2013 року по сплаті відсотків в сумі 657593 гривні 01 копійки, та витрати по сплаті судових витрат.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Сторонами визначено у п.6.8 спірного кредитного договору № РС2013-00005 від 08.07.2013 року, що за згодою сторін, місцем виконання даного договору є офіс Акціонерного банку «Південний» розташований за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1.

Враховуючи те, що сторонами по справі визначено місце виконання спірного договору за адресою розташування Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний», а саме: 65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1, яка територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, а від так вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2017 року на підставі вищевказаного позову відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

Позивач одночасно з позовною заявою надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на нежитлові приміщення: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності відповідачеві по справі - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

- встановити заборону суб'єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, що стосується нежитлових приміщень: підвалу № 1-12;16,16а,17-20; 1-го поверху № 1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду у попередньому судовому засіданні за наявною явкою сторін по справі.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою зазначив, що Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» подано позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» часткову заборгованість за кредитним договором №РС2013-00005 від 08.07.2013 року по сплаті відсотків в сумі 657593 гривні 01 копійки.

Також позивачем в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 08.07.2013 року між Акціонерним банком «Південний» та ТОВ «АІКО-СЕРВІС, ЛТД» (Позичальник) було укладено кредитний договір №РС2013-00005, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит на суму 1096000,00 (один мільйон дев'яносто шість тисяч) доларів США, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами Кредитного договору.

У зв'язку з чим позивач вважає, що кредитний договір № РС2013-00005, укладений між позивачем та позичальником є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків між сторонами зазначеного договору.

Позивачем зазначено, що умови кредитного договору неодноразово змінювались шляхом укладання додаткових договорів до договору, так зокрема було змінено валюту зобов'язання на гривню, встановлено відсоткову ставку на рівні 18% та продовжено строк повернення кредиту до 22.06.2018 року.

Позивач посилається на те, що банком належним чином виконані зобов'язання за кредитним договором, а саме позичальнику був виданий кредит відповідно до умов кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, позивачем з ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 15 від 08.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу лавандою Н.О., зареєстрований в реєстрі за №2336.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору поруки №15, ОСОБА_2 (відповідач, поручитель) зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань позичальника, що виникли із кредитного договору №РС2013-00005 від 08 липня 2013 року та всіх додаткових угод до нього, в тому числі тих, що будуть укладені в майбутньому; згідно з яким кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитну лінію на суму 19340976.40 гривень, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі повернути кредитору кредит; сплатити відсотки за фактичний термін користування кредитом, а також сплатити штрафи і пені, передбачені умовами кредитного договору та обраховані кредитором.

Пункт 1.3. вищевказаного договору поруки встановлено, що відповідальність відповідача та позичальника є солідарною перед банком.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальника та його поручителя умов вказаних договорів, виникла заборгованість за кредитним договором №РС2013-00005 від 08 липня 2013 року щодо сплати відсотків в сумі 657593 гривні 01 копійка.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником та поручителем своїх зобов'язань за вказаними договорами, позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом до відповідача.

Представник позивача вважає, що з урахуванням заявлених вимог з зазначених у позові підстав, оскільки відповідачем наявна заборгованість в добровільному порядку не сплачується, відповідач дізнавшись про наявність судового провадження в цій справі, має можливість відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно - нежитлові приміщення: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке в свою чергу може виступати запорукою виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

У зв'язку з чим, представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача на судовий захист, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому за необхідне вжити заявлені заходи забезпечення позову.

Судом встановлено, що дійсно нерухоме майно - нежитлові приміщення: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, належать на праві приватної власності відповідачеві по справі - ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №1728, які не перебувають під іпотекою та іншими обтяженнями, що підтверджується наданою до суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №99652911 від 08.10.2017 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно стягнення з відповідача - ОСОБА_2, який є поручителем позичальника, заборгованості за кредитним договором №РС2013-00005 від 08.07.2013 року по сплаті відсотків в сумі 657593 гривні 01 копійки, у зв'язку, як стверджує позивач, з неналежним виконанням кредитного договору та договору поруки, що в свою чергу зумовило позивача на звернення до суду з відповідним позовом, одночасно судом встановлено, що відповідачеві по справі належать на праві приватної власності нерухоме майно - нежитлові приміщення: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які не перебувають під обтяженнями, у тому числі іпотекою, на які позивач просить суд накласти арешт та встановити заборону здійснення відчуження, та з урахуванням ціни позову в сумі 657593 гривні 01 копійка, суд вважає, заявлені заходи забезпечення позову співрозмірними позовним вимогам, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у зв'язку з чим, суд вважає, що заява позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/12158/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АІКО-СЕРВІС, ЛТД», про стягнення заборгованості, а саме:

- Накласти арешт на нерухоме майно - нежитлові приміщення: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії пов'язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна - нежитлових приміщень: підвалу №1-12; 16,16а, 17-20; 1-го поверху №1 в літ. "А-3", загальною площею 628,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.