Справа № 212/2734/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зіміна М.В., секретаря судового засідання Борух Ю.К., за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначає, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював вантажником на ПрАТ « Євраз ОСОБА_4». 07 вересня 2012 року із ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тяжку травму лівого закритого зламу обох пяткових кісток з задовільним співвідношенням уламків. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності. Зазначає, що при первинному огляді йому було встановлено 35% стійкої втрати працездатності та третя група інвалідності, в подальшому при повторному огляді встановлено 25% втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності. Вказує, що у звязку з отриманою виробничою травмою йому було завдано моральну шкоду, яка повязана зі зміною життя, внаслідок чого йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної він оцінює у 153600,00 грн., які просить стягнути з відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки на підприємстві відповідача останній пропрацював незначний проміжок часу, у нещасному випадку наявна вина самого позивача. Крім цього зазначила, що при повторному огляді позивачу було зменшено відсоток втрати професійної працездатності, що свідчить про покращення здоровя останнього.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Позивач ОСОБА_3 з 19.01.2012 року по 29.01.2013 року, часу звільнення за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію, перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Євраз ОСОБА_4», правонаступником, якого є Приватне акціонерне товариство «Євраз ОСОБА_4», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 (а.с.15-19).

Відповідно до акту форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 07 вересня 2012 року о 14 годині 00 хвилин в публічному акціонерному товаристві «Євраз ОСОБА_4», комісія провела з 07 вересня 2012 року по 11 вересня 2012 року розслідування нещасного випадку, що стався 07 вересня 2012 року з вантажником бази матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_3, з одним потерпілим, прийшла до висновку, що нещасний випадок з вантажником БМТЗ ПАТ «Євраз ОСОБА_4» ОСОБА_3 на підставі п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, вважається повязаним з виробництвом, складається акт за формою Н-1.

Особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є, зокрема ОСОБА_3, вантажник БМТЗ ПАТ «Євраз ОСОБА_4», який під час підйому вантажу не подбав про посильні заходи з особистої безпеки, чим порушив вимоги, п.п.3.2.4,3.4,3.5.4, «Інструкції з охорони праці №13 для стропальника» п.3.1 (д) «Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Євраз ОСОБА_4». (а.с. 11-14).

Відповідно до акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, на підприємстві ПАТ «Євраз ОСОБА_4», форми Н-1 за №9, затвердженого 11.09.2012 року, вказано, що 07.09.2012 року о 14 годині 00 хвилин стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_3 отримав закритий злам обох пяткових кісток з задовільним співвідношенням уламків, останній не знаходився у стані алкогольного спяніння. Згідно зазначеного акту основною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обовязків, супутньою причиною зазначено невиконання вимог інструкцій з охорони праці. Відповідно до п.10 зазначеного Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_5 Петрович- майстер БМТЗ ПАТ «Євраз ОСОБА_4», ОСОБА_6 Олександрович- машиніст крана АТЦ ПАТ «Євраз ОСОБА_4», ОСОБА_3 Володимирович- вантажник БМТЗ ПАТ «Євраз ОСОБА_4». (а.с. 7-9).

Згідно довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреб у додаткових видах допомоги, серії 10 ААА №062633, ОСОБА_3 при первинному огляді встановлено 35% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності з 26.11.2012 року, трудове каліцтво, з переоглядом 30.11.2013 року. Визначена потреба у додаткових видах допомоги. (а.с.6).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 12 ААА №018722, ОСОБА_3 при повторному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% з 01.12.2016 по 01.12.2017 року, без встановлення групи інвалідності, з переоглядом 01.11.2017 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі. (а.с.5).

Згідно протоколу засідання комісії з охорони праці ПАТ «Євраз ОСОБА_4» від 04.12.2012 року, комісія розглянувши та обговоривши звернення відділення виконавчої дирекції Фонду, зменшити розмір одноразової допомоги ОСОБА_3 на 15%, за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування. (а.с.21).

Згідно виписного епікризу №3683/785 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Криворізька міська лікарня №8», у період з 05.10.2016 року по 15.10.2016 року, з діагнозом: наслідки виробничої травми 07.09.2012 року, у виді неправильно консолідованого переламу обох пяткових кісток; посттравматичного деформуючого артрозу таранно-пяткових суглобів. (а.с.20)

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного ОСОБА_4 №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців.

За п.3 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_3 у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обовязків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» є винним підприємством у трудовому каліцтві позивача, яке виникло внаслідок нещасному випадку, який стався із ОСОБА_3 під час виконанням ним трудових обовязків та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у ОСОБА_3 25% втрати працездатності, у звязку з трудовим каліцтвом, наявність вини самого позивача у нещасному випадку повязаному з виробництвом, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Євраз ОСОБА_4», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 16000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь ОСОБА_3 16000 (шістнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2017 року.

Суддя: М. В. Зімін