Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсними свідоцтв та рішень про право власності, договору дарування, визнання права власності на нерухоме майно, за касаційними скаргамиОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року та ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсними свідоцтв та рішень про право власності, договору дарування, визнання права власності на нерухоме майно та з врахуванням уточнених вимог у відповідності до норм ст. 215 ЦК Українипросив:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на садовий будинок № АДРЕСА_1, площею 158 кв. м, яке видане 15 вересня 2010 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області та визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25 червня 2010 року № 24, в частині оформлення за ОСОБА_4 права власності, здійснену за нею 30 вересня 2010 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини садового будинку № АДРЕСА_1, площею 158 кв. м та за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 частини даного садового будинку ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на садовий будинок № АДРЕСА_2, площею 92,1 кв. м, видане 04 березня 2011 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області та визнати недійсним рішення виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21 лютого 2011 року № 9 «Про оформлення права власності на садовий будинок на території с. Новосілки» та скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказаний будинок, здійснену за ОСОБА_4 22 квітня 2011 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2, площею 92,1 кв. м, та визнати за ОСОБА_4 право власності на іншу 1/2 частини даного садового будинку.

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,050 га, розташовану по АДРЕСА_3, на території Новосілківської сільської ради;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0570 га, розташовану в АДРЕСА_3, виданий 02 квітня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію права власності, проведену нею на підставі цього державного акта;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0570 га, розташованої в АДРЕСА_3 на території Новосілківської сільської ради;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0570 га, розташованої в АДРЕСА_3 недійсним договір дарування садового будинку від 19 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Островською Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 54;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 19 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Островською Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 52.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що починаючи з 1993 року він спочатку зустрічався, а з 02 серпня 1995 року по 08 червня 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_4 Вказаний шлюб було розірвано 08 червня 2010 року заочним рішення Оболонського районного суду м. Києва. Після розірвання шлюбу між ними та його колишньою дружиною не було досягнуто згоди щодо порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, а тому вказаний спір розглядався Вишгородським районним судом за його позовом, який своїм рішенням у цивільній справі від 29 лютого 2012 року № с 2-536/12 у задоволенні позовних вимог відмовив, мотивуючи дану відмову тим, що вказане нерухоме майно зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за відповідачкою ОСОБА_4 після розірвання шлюбу.

Зазначав, що про вказані факти йому стало відомо лише з мотивованого тексту рішення Вишгородського районного суду від 29 лютого 2012 року, а тому спростувати вказані факти при розгляді вище зазначеної справи він зміг. У зв'язку з тим, що в порядку апеляційного та касаційного розгляду суди розглядали в межах наданих сторонами доказів та заявлених позовних вимог, тому він був позбавлений можливості уточнити та оспорити при розгляді вказаної справи незаконність реєстрації права власності на вказане нерухоме майно як особисте майно ОСОБА_4

Разом з тим, вказане нерухому майно було придбано (збудовано) на спільні сумісні кошти, його та відповідачки ОСОБА_4, а тому в силу вимог ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя та відповідно їх частки є рівними у зв'язку з чим реєстрація вказаного майна тільки за ОСОБА_4 порушує його права на користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Крім того, вважав розпорядження - укладення відповідачкою ОСОБА_4 на користь її дочки ОСОБА_5 договору дарування садового будинку в СТ «Кедр-3» масиву садівничих товариств «Кедр-3» в с. Новосілки Вишгородського району Київської області, площею 92,1 кв. м, порушує його права співвласника даного майна та суперечить вимогам ст. 228 ЦК України, а тому підлягає на його думку визнанню недійсним. З вказаних вище підстав позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року скасовано в частині відмови у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області про визнання недійсними свідоцтв та рішень про право власності, договору дарування, визнання права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано недійсним рішення виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 21 лютого 2011 року № 9 «Про оформлення права власності за ОСОБА_4 в частині 1/2 частини на садовий будинок з господарськими спорудами в СТ «Кедр-3» масиву СТ «Кедр» АДРЕСА_2, розташований на території с. Новосілки Вишгородського району Київської області: А - садовий будинок, Б - альтанка, 1-4 огорожа, 1 вимощення, II - каналізаційна споруда.

Визнано недійсним в 1/2 частині свідоцтво про право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 площею 92,1 кв. м, яке видане 04 березня 2011 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2 та право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,057 га кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована в СТ «Кедр-3» масиву СТ «Кедр» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області.

Визнано недійсним договір дарування в частині 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2 та в частині дарування 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,057 га кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована в СТ «Кедр-3» масиву СТ «Кедр» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, що укладені 10 серпня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зареєстрований приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Островською Л.П. за реєстраційними номерами № 52 та № 54 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем та його представником не було надано суду належних та допустимих доказів, які б доводили те, що земельні ділянки та садові будинки, які є предметом спору у вказаній справі є спільної сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 в частині визнання права власності на 1/2 частини садових будинків та земельних ділянок, судом не вбачалось підстав для визнання недійсним свідоцтв про право власності на садові будинки АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації.

У частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 масиву СТ «Кедр-3» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, площею 158 кв. м, яке видане 15 вересня 2010 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області та в частині визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25 червня 2010 року № 24, в частині оформлення за ОСОБА_4 права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності таких позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв та рішень про право власності, договору дарування, визнання права власності на садовий будинок АДРЕСА_2, апеляційний суд виходив з того, що спірна земельна ділянка була придбана сторонами у період шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, а тому відповідно до вимог ст. 70 СК України частки сторін у вказаному майні є рівними, тому вимоги позивача про визнання за ним права власності на Ѕ частини вказаного нерухомого майна є законними та обґрунтованими.

Проте, з вказаними висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1995 року по 08 червня 2010 року.

Згідно з державним актом на право власності серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 на підставі рішення Новосілківської сільської ради від 14 травня 1998 року № 2 було отримано у власність в порядку приватизації земельну ділянку площею 0.050 га в СТ «Кедр-3» на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району.

На вказаній земельній ділянці знаходиться садовий будинок АДРЕСА_1 площею 158 кв. м, який згідно з технічним паспортом виготовленим Вишгородським бюро технічної інвентаризації 1990-1991 року забудови та відповідно до рішення № 24 Новосілківської сільської ради Вишгородського району від 25 червня 2010 року оформлений на ОСОБА_4

18 вересня 2007 року було придбано у власність у громадянина ОСОБА_9 земельну ділянку загальною площею 0,057 га, що розташована у СТ «Кедр-3» Новосілківської сільської ради Вишгородського району, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору купівлі-продажу земельної ділянки.

На підставі вказаного договору ОСОБА_4 02 квітня 2009 року було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 та присвоєно кадастровий номер вказаній земельній ділянці НОМЕР_3.

Відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорту на садовий будинок № АДРЕСА_2 масиву СТ «Кедр» на території Новосілківської сільської ради на вказаній вище земельній ділянці було збудовано садовий будинок -А, альтанка -Б, огорожа 1-4, І- вимощення, каналізаційна споруда, що підтверджується інвентаризаційною справою № 681 заведеною Вишгородським БТІ.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до Новосілківської сільської ради із заявами про реєстрацію за нею як забудовником нерухомого майна - садового будинку АДРЕСА_1 в СТ «Кедр-3» в масиву СТ «Кедр».

Рішенням виконкому Новосілківської сільської ради від 25 червня 2010 року № 24 заяву ОСОБА_4 було задоволено, та вирішено оформити право власності за останньою на садовий будинок в СТ «Кедр-3» масиву СТ «Кедр» по вул. Західна, буд. АДРЕСА_1 у с. Новосілки: А-садовий будинок, Б-навіс, В- убиральня, Г-навіс, Д - теплиця, 1-2 - огорожа, І - колонка питна, ІІ-ІІІ каналізаційна споруда.

На підставі вказаного рішення виконкому, Новосілківська сільська рада 15 вересня 2010 року видала, а КП КОР «Вишгородське БТІ» 30 вересня 2010 року зареєструвало свідоцтво про право власності на вказаний садовий будинок за ОСОБА_4

21 лютого 2011 року виконком Новосілківської сільської ради, розглянувши заяву ОСОБА_4 ухвалив рішення оформити право власності на садовий будинок з господарськими спорудами в садівницькому товаристві «Кедр-3» МСТ «Кедр» АДРЕСА_2, розташований на території с. Новосілки Вишгородського району, Київської області : А - садовий будинок, Б-альтанка, 1-4 огорожа, І-вимощення, ІІ - каналізаційна споруда за ОСОБА_4

04 березня 2011 року Новосілківська сільська рада видала ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на садовий будинок № 67 по вул. Західній, в СТ «Кедр-3» МСТ «Кедр» на території Новосілківської сільської ради, загальною площею 92.1 кв. м.

19 серпня 2015 року ОСОБА_4 уклала два договори дарування згідно з якими подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0.057 га, що розташована в садовому товаристві «Кедр-3» Новосілківської сільської ради Вишгородського району, що належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 кадастровий номер НОМЕР_3 та садовий будинок з господарськими спорудами в СТ «Кедр-3» масиву СТ «Кедр», розташований на території с. Новосілки Вишгородського району, Київської області. Вказані договори нотаріально посвідченні, Островською Л.П. приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу та зареєстровані в реєстрі правочинів за № № 52, 54.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 посилалась на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року, що набрало законної сили, яким було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише легковий автомобіль марки «Хюндай Гетц», державний номерний знак НОМЕР_1, хоча предметом позову, окрім іншого, був поділ будинку № 67 по вул. Західній в СТ «Кедр-3».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надав мотивування усім доводам сторін та залишив поза увагою рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 лютого 2012 року, яким вирішувалося питання щодо поділу майна подружжя, зокрема і земельних ділянок та садових будинків, які є предметом спору у вказаній справі, чи не існують обставини передбачені ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що має значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли не встановлені фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасуванняіз передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_6, та ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович