04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поновлення строку та стягнення грошових коштів,
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поновлення строку та визнання правочину недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поновлення строку та стягнення грошових коштів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04 липня 2006 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 на зберігання грошові кошти в розмірі 4 500 дол. США, про що відповідачем була надана відповідна розписка.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями ОСОБА_8 є ОСОБА_4, яка прийняла спадок в розмірі 1/3 частки спадщини та ії донька ОСОБА_6, яка прийняла спадок в розмірі 2/3 частки спадщини.
27 жовтня 2015 року ОСОБА_4 направила ОСОБА_5лист з вимогою про повернення грошових коштів за договором зберігання в розмірі 1 500 дол.США, проте відповіді на лист не отримала.
У зв'язку із неповерненням грошових коштів, переданих на зберігання, позивач просила стягнути звідповідача на користь позивача кошти в розмірі 1 500 дол. США з підстав, передбачених ст. ст. 530, 936-938, 949, 953, 1218 ЦК України. Крім того, у зв'язку із пропущенням строку позовної давності для звернення із даним позовом просила його поновити.
У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4 уточнивши який просив визнати правочин щодо отримання відповідачем 4 500 дол. США, який є по суті попереднім договором купівлі-продажу квартири, недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 220 ЦК України. Крім того, у зв'язку із пропущенням строку позовної давності для звернення із даним позовом ОСОБА_5просив його поновити.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня

2016 року поновлено ОСОБА_4 строк для звернення із позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до

ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поновлення строку та визнання правочину недійсним відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних цих вимог за пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада

2016 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Поновлюючи ОСОБА_4 строк для звернення із позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог, суд першої інстанції виходив із поважності причин пропуску цього строку однак відносини, які виникли між сторонами, не є такими, що виникли на підставі договору зберігання.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог

ОСОБА_5 до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 пропущено строк позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поновлення строку та стягнення грошових коштів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 пропущено строк позовної давності.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поновлення строку та визнання правочину недійсним в апеляційному порядку не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції не переглядалося, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розписки від 04 липня 2006 року ОСОБА_5 взяв на зберігання у

ОСОБА_8 4 500 дол. США до укладення правочину купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності, вказана сума є завдатковою і входить в оплату вартості квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від

28 січня 2015 року спадкоємцями ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6

ОСОБА_4 прийняла у спадок 1/3 частку спадщини, а

ОСОБА_6 - 2/3 частки спадщини.

27 жовтня 2015 року ОСОБА_4 направила відповідачу лист з вимогою про повернення грошових коштів за договором зберігання в розмірі 1 500 дол. США.

10 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів та просила поновити строк позовної давності.

03 червня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, також просив поновити строк позовної давності.

Будь-яких договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не укладалося. Вказана квартира з 1994 року належала ОСОБА_8, яка була продана 27 травня 2009 року ОСОБА_9

Відповідно до положень ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки

(ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у звʼязку із спливом позовної давності, оскільки вірно встановив, що перебіг строку позовної давності за даним позовом розпочався саме для ОСОБА_8, як спадкодавця, та сплив ще до його смерті. За життя ОСОБА_8 будь-яких претензій з приводу вказаної суми

ОСОБА_5 не пред'являв. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали йому це зробити.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поновлення строку та стягнення грошових коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поновлення строку та визнання правочину недійсним залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова