Справа № 570/3168/17
Номер провадження 2/570/1409/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

17 жовтня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (як орган опіки та піклування) ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про надання дозволу на виїзд за межі України, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 (надалі Відповідач). Від шлюбних стосунків народилася донька ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 279781, видане Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Рівненським районним судом Рівненської області шлюб між сторонами був розірваний, проте на день подання цієї позовної заяви до суду рішення суду ще не набрало законної сили. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, не спілкується з дитиною та участі у житті доньки свідомо не приймає. Донька ОСОБА_6 проживає з позивачкою, та позивачка самостійно несе усі витрати на утримання дитини. Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок донці ОСОБА_6 в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків, тому позивачка хоче вивезти дитину на відпочинок за кордон, а саме у ОСОБА_7. Так, у звязку з необхідністю отримання дозволу на вказаний тимчасовий виїзд дитини, позивачка зверталась до Відповідача, проте він такої згоди не надав, оскільки при розмові кидає слухавку. За таких обставин позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до ОСОБА_7 неповнолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_4 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_5 з обовязковим поверненням до місця постійного проживання в Україну, на загальний строк тимчасових виїздів не більше 90 днів протягом одного календарного року до досягнення дитиною 16 років.

Позивачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та просить його задоволити з урахуванням уточнених позовних вимог.

Представник служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (як орган опіки та піклування) ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила про можливість надання дозволу на тимчасові виїзди за межі України до ОСОБА_7 неповнолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі матері ОСОБА_4.

Відповідач повторно не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками неповнолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2007 року і по сьогоднішній день позивачка з відповідачем проживають окремо. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її життям. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, не спілкується з дитиною та участі у житті доньки свідомо не приймає. Донька ОСОБА_6 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок донці ОСОБА_6 в ОСОБА_7 задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків.

При прийнятті рішення суд враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч.1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Суд вважає, що ненадання відповідачем своїй дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволу на тимчасовий виїзд за межі України порушує законні права неповнолітньої дитини.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Оскільки у позивачки є труднощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а виїзд в такий проміжок часу та в таку країну зумовлений необхідністю забезпечення інтересів дитини та її потреб у реалізації соціального, фізичного та духовного розвитку і оздоровлення, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки виїзд дитини за кордон буде здійснюватися у супроводі матері дитини з метою відпочинку та туризму, що відповідатиме інтересам дитини, то надання дозволу сприятиме реалізації прав дитини згідно Конвенції про права дитини.

Виїзд дитини за кордон не пов`язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір`ю, або на довгострокове перебування за межами України з інших причин.

За наведеного суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про надання дозволу на виїзд за межі України - задоволити повністю.

Надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до ОСОБА_7 неповнолітній дитині ОСОБА_6 (21 серпня 2003 р.н.), в супроводі матері ОСОБА_4 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_5 з обов'язковим поверненням до місця постійного проживання в Україну, на загальний строк тимчасових виїздів не більше 90 днів протягом одного календарного року до досягнення дитиною 16 років.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу (заяву про перегляд заочного рішення) протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.