ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2435/16-ц
Провадження № 2/362/178/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Г.М. Лебідь-Гавенко,
при секретарі - А.В. Харченко,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Оскільки ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконала, а саме: не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 149260,86 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення.
ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. До суду від неї надійшла заява, в якій вона просила відкласти розгляд справи в звязку з її відїздом на роботу до Білорусії в жовтні 2016 року на термін приблизно один рік. Одночасно повідомила, що заперечує проти позову в повному обсязі, оскільки ніякого кредитного договору з позивачем вона особисто ніколи не заключала, особисто документів ніяких не підписувала та коштів від позивача ніколи не отримувала. Вважає, що в даному випадку були сфальсифіковані документи, а саме: кредитний договір між нею та позивачем. Дати підписання договорів поруки та кредитного договору визивають сумнів, та як ці два договори були підписані в різні місяці договір поруки на місяць раніше, чим основний договір.
Разом з тим, ОСОБА_1 ніяких підтверджуючих доказів про відїзд її до Білорусі на роботу до суду надано не було, тому суд не вважає дану причину неприбуття в судове засідання поважною і вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.
ОСОБА_2 в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, оскільки повістка про виклик до суду йому була направлена за місцем реєстрації, встановленим з відомостей відділу адресно-довідкової роботи УДМ України в Київській області, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав (а.с. 28, 66).
Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору визначено, що за користування кредитом Боржник сплачує відсотки в розмірі 33 %.
Згідно з п.п. 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 договору кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до Графіку і п.п.п. 2.3.8, 2.3.9, 3.1, 3.2, 3.3 даного договору, повну оплату відсотків за користування кредитом провести не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно Графіку погашення кредиту і відсотків, наведеному в Додатку № 1, який є невідємною частиною даного договору, виплатити Банку винагороду у відповідності до п.3.5 і п. 2.4.1 даного договору.
Відповідно до п. 5.1 договору кредиту, при порушенні Боржником будь-якого із зобовязань по виплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, порушення п. 2.2.8 даного договору, банк має право нарахувати, а Боржник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,2 % від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 про те, що вона вказаний кредитний договір не підписувала та коштів від позивача ніколи не отримувала, спростовуються вказаним судовим рішення та судом до уваги не беруться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи вище викладене, судом встановлено невиконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором від 15.09.2006 року.
Разом з тим ОСОБА_1 вказала, що закінчився строк позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 2, 3 ст. 264 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Оскільки, як вбачається з матеріалів цивільної справи, інших підстав для переривання позовної давності більше не наступало, то позовна давність, враховуючи, що про це вказала відповідачка ОСОБА_1, спливла через три роки після попереднього звернення позивача до суду, а саме: 26.11.2013 року.
У звязку з цим, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у звязку зі спливом позовної давності.
Що стосується позовної вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.
Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).
Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.
Отже, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.
У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений кінцевим терміном повернення основної заборгованості є 16 липня 2007 року.
За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 16 липня 2007 року і протягом наступних шести місяців.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Таким чином, судом встановлено, що боржник зобовязався повернути кредит у строк до 16 липня 2007 року, а оскільки банк звернувся до поручителя з позовом у травні 2016 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з поручителя у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за його рахунок.
Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року по справі за № 6-1451цс16.
Керуючись ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1, 2 ст. 554, ст. ст. 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко