Справа № 219/2068/17
Провадження №2/219/1891/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Артемівський міськрайонний суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л.І.

Секретар Халаджи А.В.

За участю представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 Про визнання угоди недійсною

В С Т А Н О В И В :

9.03.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача посилаючись на те ,що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 4.01.1989 року , під час шлюбу за сумісні кошти вони придбали автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS НОМЕР_2 , який є спільною власністю подружжя відповідно до вимог ст. 60 СК України . Вважає ,що відповідно до вимог ст. 65СК України таким майном подружжя розпоряджається за взаємною згодою та при укладенні договору одним з подружжя вважається ,що він діє за згодою обох . Чоловік та дружина мають право звернутися до суду з позовом про визнання угоди недійсною якщо вона укладена без його згоди та договір виходить за межи дрібної побутової угоди . Для укладення одним з

подружжя договору , який потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації , а також договорі що стосуються цінного майна, згода одного з подружжя повинна бути подано письмово .В порушення вимог ст. 65 СК України 22.02.2017 року відповідач без її відома продав автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їм на праві

спільної власності , іншій особі,про що після угоди повідомив їй а гроші від угоди привласнив собі. Вона категорично заперечує проти здійснення такої угоди. Просила визнати автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2,визнати угоду продажу автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 укладену між ОСОБА_2 22.02.2017 року і іншою особою недійсним ,витребувати автомобіль на користь подружжя ОСОБА_2.

31.03.2017 року позивачка уточнила заявлені вимоги та просила визнати автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2,визнати договір купівлі продажу автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 22.02.2017 року недійсним ,повернув сторони в первинне положення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги просила позов задовольнити,надала пояснення аналогічно викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав ,пояснив ,що він дійсно 22.02.2017 року продав автомобіль ОСОБА_5, за 50 000 гривень ,з яких 20 000 гривен віддав в рахунок боргу сину ,а 30 000 гривень також віддав сину так як тому потрібні були гроші для купівлі автотранспорту.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав ,пояснив ,що позов заявлено з посиланням на статі СК України ,тоді як питання щодо визнання угоди недійсною слід вирішувати на підставі норм передбачених ЦК України ,яких саме пояснювати не бажає. Вважає що позивачкою позов заявлено неправильно , так як їй слід було заявити позов про розділ майна ,тому заявлені вимоги вважає необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню .

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився,про час та дату судового розгляду його було повідомлено про що свідчать зворотне поштове повідомлення (арк..с59,72) телефонограмми (арк..с65,71).

Заслухав пояснення сторін та дослідив матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні ним правоввдносини:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 4.01.1989

року.13.09.2006 року позивач та відповідач за сумісні кошти придбали автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказані обстави сторони не оспорюють .

22.02.2017 року відповідач ОСОБА_2 продав автомобіль ОСОБА_5, за 53 062гривен ,що підтверджується договором купівлі продажу транспортного засобу 1442/2017/342740 - автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2(арк.с.28)

Стаття 60 СК України передбачає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя :

1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ст.65 СК України визначено право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ,а саме :

1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Стаття 215 ЦК України визначає правові підстави недійсність правочину:

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -

третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст. 216 ЦК України передбачені правові наслідки недійсності правочину :

1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь яких доказів , щоб підтверджували той факт ,що позивач надавала згоду першому відповідачу на продажу автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 у судовому засіданні ні відповідачем ОСОБА_2, ні представником відповідача ОСОБА_3, ні другим відповідачем ОСОБА_5 не надано. З пояснень представника позивача вбачається ,що позивачка такої згоди не надавала ,крім того вона не бажає продавати автомобіль .

Враховуючи викладене суд вважає що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт ,що позивач не надавала першому відповідачу згоду на продаж спільного майна - автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Враховуючи викладене суд вважає що позов слід задовольнити повністю, так як він обґрунтований вимогами діючого законодавства та знайшов своє підтвердження доказами у судовому засіданні , та вважає що укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 договір купівлі продажу автомобіля автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 22.02.2017 року слід визнати недійсним відповідно до вимог ч.1 ст. 203 ЦК України так як зміст цього правочину суперечити іншим актам цивільного законодавства, а

саме вимогам передбаченим ст. 65 СК України,так як договір укладено першим відповідачем без згоди позивача на продажу спільного майна подружжя ,а саме автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2,та слід визнати автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Враховуючи вимоги ст. 216 ЦК України, якою передбачені правові наслідки недійсності правочину ,а саме , що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину слід зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ ДАЕВО Ланос реєстраційний номер НОМЕР_3 ,та зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 вартість автомобіля 53 062гривен.

Керуючись ,ст..ст203-215 ЦК України ,ст.60.63,65,СК України ст. 15,30.62,203-215-218 ЦПК України ,суд

ВИРІШИВ

Визнати договір купівлі продажу №1442/2017/342740 автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 22.02.2017 року недійсним ,зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2,та зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 53 062 гривень. Визнати автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за судові витрати 160 гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за судові витрати 160 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з часу його проголошення .

Суддя : Хомченко Л.І.

Справа № 219/2068/17

Провадження №2/219/1891/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Артемівський міськрайонний суд Донецької області

У складі судді Хомченко Л.І.

Секретар Халаджи А.В.

За участю представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 Про визнання угоди недійсною

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін на що може бути витрачено значний час суд вважає на необхідне постановити його вступну та резолютивну частину.

Керуючись ,ст..ст203-215 ЦК України ,ст.60.63,65,СК України ст. 15,30.62,203-215-218 ЦПК України ,суд

ВИРІШИВ

Визнати договір купівлі продажу №1442/2017/342740 автомобіля ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 22.02.2017 року недійсним ,зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 автомобіль ЗАЗ - DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2,та зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 53 062 гривень. Визнати автомобіль ЗАЗ -

DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за судові витрати 160 гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за судові витрати 160 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з часу його проголошення .

Суддя : Хомченко Л.І.

Справа № 219/2068/17

Провадження № 2/219/1891/2017

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Л.І.Хомченко