Провадження № 2/761/5113/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

11.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета пору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 за минулий час у твердій грошовій сумі в розмірі 36000,00 грн. за період з червня 2014 року по травень 2017 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з жовтня 2004 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 25.09.2008 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з квітня 2008 року проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає. Таким чином, вказана поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, разом з тим стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 за минулий час у твердій грошовій сумі в розмірі 36000,00 грн. за період з червня 2014 року по травень 2017 року, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Разом з тим зазначила, що розмір аліментів визначений нею у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. з приблизного розрахунку 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі визнав, але в розмірі 700,00 грн., а не 1000,00 грн., крім того заперечив проти стягнення з нього аліментів за минулий час.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, щодо визначення розміру аліментів покладався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з жовтня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25.09.2008 року було розірвано, при цьому, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1

Зі змісту свідоцтва про народження вбачається, що матір'ю ОСОБА_3 є ОСОБА_4, а батьком - ОСОБА_2.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка, в якості обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3, зазначає, що починаючи з 2008 року і по даний час відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.01.2017 року, вбачається, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, кім.5.

Згідно з характеристикою Директора школи І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м.Києва від 05.05.2017 року, вихованням малолітньої ОСОБА_3 займається її мати ОСОБА_1, в той час як батько дитини - ОСОБА_2 за весь період навчання своєї дочки в школі І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м.Києва участі у вихованні останньої не приймав, навчанням та успіхами не цікавився, жодного разу в школі не з'являвся.

Тобто, вказаною характеристикою Директора школи І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м.Києва від 05.05.2017 року, а також відповіддю КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ШРДА від 11.05.2017 року підтверджується факт ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Разом з тим, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 05.09.2017 року № 109/05/40-8185 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3, враховуючи рішення Комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м.Києві державній адміністрації, керуючись інтересами дитини, відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 власноруч написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Зленко В.М., зі змісту якої вбачається, що проти позбавлення його батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечує.

Вимогами ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Разом з тим, як роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також те, що сам відповідач погодився з позбавленням його батьківських прав, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в частині вимог про позбавлення останнього батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів та про стягнення аліментів за минулий час, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч.2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач не має постійного офіційного заробітку, його доходи мають нерегулярний характер. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, а відповідач офіційно не працевлаштований, регулярного доходу не має та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно призначити аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі, з врахуванням принципу справедливості та розумності, в розмірі 888,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 11.05.2017 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з вказаним позовом, а також під час судового розгляду даної справи, позивачкою, яка, серед іншого, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 за минулий час у твердій грошовій сумі в розмірі 36000,00 грн. за період з червня 2014 року по травень 2017 року, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача за вказаний період, але вони не були одержані нею в результаті ухилення відповідача від їх сплати.

Таким чином, оскільки позивачкою не доведено, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_3 за період з червня 2014 року по травень 2017 року, але не одержала в результаті ухилення відповідача від їх сплати, суд вважає, що позов у частині вимог про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Також, в порядку, визначеному ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись до ст.ст. 166, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 11 травня 2017 року і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: