АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/3453/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1421/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, про стягнення боргу за кредитним договором з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року,

встановила:

В грудні 2015 року Банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту в розмірі 26 361,77 дол. США, що в еквіваленті становить 603 839 грн. 97 коп. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом продажу на прилюдних торгах.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_5, до участі в справі залучено її правонаступника - ОСОБА_1

На обґрунтування позову Банк зазначив, що 20.11.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/2325/82/636, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 15000 дол. США строком до 19.11.2016 року зі сплатою 20% річних.

В подальшому між ними було укладено дві додаткові угоди, внаслідок чого строк кредитування збільшився на 68 календарних місяців, до 19.07.2022 року, фактична заборгованість за сумую кредиту збільшилася на суму заборгованості за процентами, в результаті чого відбулася зміна строку погашення заборгованості та розроблено новий графік погашення кредитного боргу.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, станом на 27.10.2015 року загальна заборгованість за кредитом становить 26 361,77 дол. США, що еквівалентно 603 839,97 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед Банком, 20.11.2006 року між кредитною установою та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями, в АДРЕСА_1, жилою площею 49,4 кв.м.

19.08.2015 року на адресу відповідачів було направлено письмові вимоги про дострокове погашення зобов'язань за кредитним договором, які не були виконані, в зв'язку з чим Банк звернувся в суд з позовом про стягнення всієї суми по кредитному зобов'язанню.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 26 361,77 дол. США боргу за кредитом, що еквівалентно 603 839,97 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями житловою площею 49,4 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 315 700 грн. Визначено, що рішення суд у в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 3 019 грн. 20 коп. судових витрат по сплаті судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

На обґрунтування доводів апеляції зазначила, що вона не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, тому не може нести відповідальності за її грошовими зобов'язаннями. Судом не враховано вимоги ст. 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором вимог до неї, як до спадкоємця, про погашення кредитного боргу. Суд не встановив обставин справи щодо вимог позивача про стягнення суми боргу з урахуванням позовної давності по окремим платежам, які відповідно до графіку погашення кредиту повинні вноситися щомісячними платежами, тому не виключено пропуску позовної давності по окремим платежам.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 20.11.2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/2325/82/636, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 15000 дол. США строком до 19.11.2016 року зі сплатою 20% річних.

В подальшому між сторонами було укладено дві додаткових угоди, внаслідок чого строк кредитування збільшився на 68 календарних місяців, до 19.07.2022 року, фактична заборгованість за сумую кредиту збільшилася на суму заборгованості за процентами, відбулася зміна строку погашення заборгованості та розроблено новий графік погашення кредитного боргу.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань по сплаті кредиту, станом на 27.10.2015 року загальна заборгованість за кредитом становить 26 361,77 дол. США, що еквівалентно 603 839,97 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед Банком, 20.11.2006 року між кредитною установою та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, жилою площею 49,4 кв.м.

В зв'язку з укладенням додаткових договорів до кредитного договору, було укладено і додаткові договори до іпотечного договору.

19.08.2015 року на адресу відповідачів було направлено письмові вимоги про дострокове погашення зобов'язань за кредитним договором, які були отримані боржником та поручителями 31.08.2015 року.

04.12.2015 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що оскільки кредитна заборгованість підтверджена належними доказами, тому суму боргу слід стягнути з боржника ОСОБА_2 та звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_2, а також ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Такий висновок суду є обґрунтованим.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за законом або заповітом має права прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщин не проживав постійно із спадкодавцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Таким чином, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина за заповітом, відповідно до якого спадкоємцями всього майна померлої є ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках.

19.05.2015 року до приватного нотаріуса Славутського міського нотаріального округу ОСОБА_7 звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, зокрема, частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по вулиці П.Орлика (до перейменування вулиця Тельмана), під номером один. При цьому спадкоємець зазначила, що чоловік спадкодавця, ОСОБА_4 має право на обов'язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України.

11.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

Як вбачається з довідки житлово-експлуатаційної контори від 26.03.2015 року, ОСОБА_5 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 року була зареєстрована АДРЕСА_1, разом з нею були зареєстровані її чоловік, ОСОБА_4, 1928 року народження та син, ОСОБА_2, 1970 року народження.

Справа не містить даних про отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщин за заповітом після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, ОСОБА_4, як непрацездатний вдівець, має право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_5, незважаючи на зміст заповіту.

Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщин протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дату подання ОСОБА_2 до приватного нотаріуса заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1, 11.12.2015 року, слід прийти до висновку, що вказана заява про відмову від спадщини подана з пропуском строку і рішення щодо неї в передбаченому законом порядку нотаріусом не прийнято.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що спадкоємцями майна ОСОБА_5, які прийняли спадщину відповідно до вимог ЦК України на час розгляду справи в суді є ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 Об'єктивних даних щодо прийняття спадщини ОСОБА_6 справа не містить.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення позовної вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вказав на наявність між сторонами договірних відносин щодо іпотечного майна, враховуючи також спадкоємців померлої ОСОБА_5, та визначив початкову ціну продажу предмету іпотеки у відповідності з вимогами ст. 38 Закону України «Про іпотеку» в сумі 315700 грн., відповідно до ціни, визначено в договорі іпотеки.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 погодилася з початковою ціною, визначеною судом та пояснила, що орієнтовна ринкова вартість спірн6ого будинку не більша за 315700 грн.

Оскільки в даному спадкоємці іпотекодавця несуть відповідальність за зобов'язаннями останнього в межах своєї частики в спадковому майні та її вартості, тому колегія суддів приходить до висновку, що частка ОСОБА_4 з урахуванням його ? частки в будинку з господарськими будівлями по вулиці Тельмана, 1 в м. Славуті Хмельницької області становитиме 4/6, частка ОСОБА_2 становитиме 1/6, частка ОСОБА_1 складатиме 1/6.

Враховуючи ту обставину, що сторони в судовому засіданні погодили початкову ціну продажу предмету іпотеки, клопотання про призначення експертизи для вирішення цього питання сторонами заявлено не було, діючи у відповідності з вимогами ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд прийшов до правильного висновку про необхідність визначення початкової ціни, виходячи із заставної вартості предмету іпотеки, визначеної іпотечним договором, яка становитиме 315700 грн. (п.п. 1.3., 5.5.1. договору іпотеки від 20.11.2006 року, п.1 додаткового договору №1 до договору іпотеки р.№6216 від 20.11.2006 року).

Приймаючи до уваги те, що предмет іпотеки, житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані по вулиці Тельмана, 1 в м. Славуті, належить на праві часткової власності відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тому звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, підлягає проведенню в межах часток кожного з них в іпотечному майні, тобто 4/6 частки ОСОБА_4, по 1/6 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і, відповідно, на весь будинок та господарські споруди в цілому.

Оскільки питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в повному об'ємі судом по суті було вирішено правильно, тому підстав для скасування або зміни рішення в цій частині також не вбачається.

Не впливають на правильність висновків суду також інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Мацюк Ю.І. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27