Провадження № 2/263/2773/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Відділу субсидії,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Відділу субсидії,.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 10 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позовна заява не містить конкретного і точного змісту позовних вимог, оскільки вони не підпадають під перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, та взагалі відсутні позовні вимоги, у зв'язку з чим позивачу надано строк уточнення позовних вимог, із зазначенням конкретного способу захисту на його думку порушеного права та додання до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів. Крім того, у позовній заяві відсутнє правильне найменування відповідача, його адресу, а також не долучено доказів сплати судового збору та не наведено даних, які б указували на наявність підстав для звільнення від його сплати.

10 жовтня 2017 року позивач отримала вказану ухвалу суду.

11 жовтня 2017 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому вона посилається на важкий матеріальний стан.

Ознайомившись із клопотанням, матеріалами позову, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах необхідно вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо звільнення від сплати судового збору), у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У той же час за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак зазначені заявником обставини не дають суду підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявником не надано доказів, які вказують на неможливість нею сплатити судовий збір, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Крім того, на позивачем на теперішній час недоліки позовної заяви не усунуті.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, сплатить судовий збір, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_2 до Відділу субсидії підлягає поверненню позивачеві.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору зменшення його розміру, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу субсидії, повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя О.М. Музика