УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів та визнання недійсними договорів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 22 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/53-05/58730-п, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 400 доларів США, зі сплатою 13,75 % річних, строком до 21 березня 2017 року.

Повернення кредитних коштів було забезпечено договором поруки від 22 березня 2007 року № 014/53-05-58730, укладеним між банком і ОСОБА_5

Позивачі зазначали, що платіжною одиницею на території України є національна валюта - гривня і грошове зобов'язання має виконуватися у гривні, а тому погашення кредиту та відсотків в іноземній валюті - доларах США, як це передбачено умовами кредитним договором, порушує їхні права.

Крім того, у відповідача була відсутня ліцензія для здійснення діяльності з надання фінансових кредитів в іноземній валюті.

Враховуючи викладені обставини, просили визнати недійсними договори кредиту та поруки.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 192, 1054, ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання договорів кредиту та поруки недійсними.

Колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає можливість визначення в грошовому зобов'язанні грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, проте він не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Крім того, у матеріалах справи наявні копії банківської ліцензії від 11 жовтня 2006 року та дозволу Національного банку України від 11 жовтня 2006 року № 10-4, які підтверджують право банку на проведення операцій з валютними цінностями в іноземній валюті (а.с. 38-41).

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 7 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик