Справа № 344/8780/17
Провадження № 2/344/3101/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У позовній заяві зазначається, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач погано ставиться до сім'ї, більше уваги приділяє своїм друзям та розвагам, не бере участі у вихованні дитини та не допомагає матеріально. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим, а тому просила шлюб розірвати, дитину залишити на проживання з нею. Крім того, позивачка, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позову, просила задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 128102, виданого 17.01.2014 року, сторони 17.01.2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 47 (а.с. 6).

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивачка стверджує, що причиною розірвання шлюбу стало більше те, що відповідач не приділяє уваги сім'ї, не бере участі у вихованні дитини. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, просить залишити проживати з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, слід розірвати.

Позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягуючи аліменти на утримання неповнолітньої дитини та визначаючи їх розмір, суд враховує вік відповідача, дані про те, що відповідач працевлаштований, у зв'язку з наведеним суд вважає необхідним та можливим стягнувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності з пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 47 розірвати.

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2017 року.