Справа № 161/952/17
Провадження № 2/161/1313/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фермерського господарства «Білі стоки» про розірвання договорів оренди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до фермерського господарства «Білі стоки» про розірвання договору оренди.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить чотири земельні ділянки, що розташовані на території Білостоцької сільської ради: земельна ділянка площею 0,97 га. та 1,13 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії РІ № 100092 від 21.04.2003 року, земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0817 площею 0.9725 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 295868 від 14.11.2012 року, земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0818 площею 1,1011 га., що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 295867 від 14.11.2012 року.

03 січня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договори оренди даних земельних ділянок. За умовами договору оренди відповідач зобовязувався сплачувати орендну плату в натуральній формі, що сукупно за рік складає 1600 кг. Пшениці або ж 4144 грн. Відповідач користуватись земельними ділянками почав з січня 2014 року, хоча договори оренди було зареєстровано в кінці 2014 року та на початку 2015 року.

З його сторони всі умови договорів були виконані належним чином та передано земельні ділянки в користування відповідача, що підтверджується актами прийняття-передачі. Впродовж трьох років відповідач не сплачує орендну плату, ігнорує вимоги позивача щодо необхідності її сплати, а тому просить суд розірвати укладені між ним та фермерським господарством «Білі стоки» договір оренди землі № 047 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 24.12.2014 року, номер запису 8293478, договір оренди землі № 048 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 24.12.2014 року, номер запису 8294681, договір оренди землі № 049 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 01.04.2015 року, номер запису 9249248, договір оренди землі № 050 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 20.04.2015 року, номер запису 9419954.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Білі стоки» в особі голови ОСОБА_3 укладено договори оренди, а саме: договір оренди землі № 047 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 24.12.2014 року, номер запису 8293478, договір оренди землі № 048 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 24.12.2014 року, номер запису 8294681, договір оренди землі № 049 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 01.04.2015 року, номер запису 9249248, договір оренди землі № 050 від 03.01.2014 року, що зареєстрований 20.04.2015 року, номер запису 9419954. Договір укладено на 10 років. Орендна плата по кожному договору визначена у розмірі 3% від вартості земельної частки (паю) в натуральній формі в кількості 400 кг. Пшениці в рік або 1101 грн. .

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ст. 1, 13, 31 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За змістом статей 599, 651-653 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Зміна або розірвання договору вчиняється у такій саме формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість та розумність.

Вирішуючи даний спір, власне такими засадами керувався суд відмовляючи позивачу у заявлених ним вимогах.

Позивачу належить 4 земельні ділянки, які передані ним в оренду ФГ «Білі стоки» у 2014 році.

Умовами договору передбачено, що орендар має сплачувати орендну плату в натурі або ж грошовій формі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що ним за 2014-2016 року було видано зерно в рахунок натуральної оплати за оренду земельних паїв, а тому вимоги щодо розірвання договору з цих підстав на його думку є безпідставними.

Власне даний свідок є відповідальною у фермерському господарстві особою за виплату коштів та веде облік видачі зернових за земельні паї.

Одним із безспірних доказів, які здобуті під час розгляду справи є покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які повністю спростовують заявлені вимоги щодо неотримання орендної плати протягом трьох років. Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_8, який перебуває в родинних відносинах з позивачем, та його пояснення спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Таким чином, представником позивача не доведено порушення відповідачем ФГ «Білі стоки» земельного законодавства при використанні земельних ділянок належних позивачу ОСОБА_4 на умовах оренди, не доведено порушенням відповідачем умов договорів оренди земельних ділянок від 03.01.2014 року.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивача не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, то суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1,13,25,32 ЗУ «Про оренду землі», статтею 15,16, 651 ЦК України, ст. 3,10,11,57-66, 212-215,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до фермерського господарства «Білі стоки» про розірвання договорів оренди відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська