У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 7 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СК «ТАС») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 2012 року на автошляху Житомир - Чернівці сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля MAN, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля Mersedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, унаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

ПрАТ «СК «ТАС» на підставі страхового акта, укладеного 18 травня 2012 року з відповідачем, сплатило страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, ОСОБА_4, в розмірі 14 021 грн 87 коп.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зп порушення ним п. 2.3.6 Правил дорожнього руху України.

Ураховуючи викладене, ПрАТ «СК «ТАС» на підставі ст. ст. 993, 1187 ЦК України просило суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 021 грн 87 коп.

Заочним рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 7 червня 2016 року позов ПрАТ «СК «ТАС» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 1 276 грн.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ПрАТ «СК «ТАС» відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «ТАС», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПрАТ «СК «ТАС», суд першої інстанції виходив із того, що згідно з додатком 1 до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 20 вересня 2012 року № 1028 вартість шини становить 1 276 грн, тому стягнув на користь позивача страхове відшкодування у розмірі її вартості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові ПрАТ «СК «ТАС», виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що ДТП була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху України.

Проте повністюпогодитись із такими висновками судів не можна, оскільки до них суди дійшли з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судовірішення не відповідають.

Судом установлено, що 14 серпня 2012 року о 9:30 год. сталася ДТП за участю автомобіля MAN LE 8, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля Mersedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зп порушення ним п. 2.3.6 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Mersedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, про що складено страховий акт від 6 грудня 2012 року, страхове відшкодування становило 14 021 грн 87 коп.

Згідно з копією платіжного доручення від 12 грудня 2012 року ПрАТ «СК «ТАС» на підставі страхового акта, укладеного 18 травня 2012 року з відповідачем, сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 33 541 грн 39 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахуванняматеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Згідно з постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2012 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем, не стежив за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху відлетіло заднє ліве колесо і зіткнулось з іншим автомобілем.

Ураховуючи викладене, суди, не врахували норму ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не надали зазначеній постанові суду належної правової оцінки згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, не з'ясували причинно-наслідковий зв'язок між наслідками ДТП та протиправними діями відповідача, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності та не звернули уваги на те, що технічний стан автомобіля був предметом дослідження під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Отже, ця обставина позивачем не повинна доводитись у цій справі.

Таким чином, суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не звернули уваги на зазначені положення закону, не встановили фактичних обставин справи, наявністьвини відповідача у скоєнні ДТП, факт, причини та обставини ДТП, якими доводиться вина, не надали належної правової оцінки доводам і доказам сторін.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 7 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик