Справа № 388/576/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.10.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 6,33 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

7 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди вищезазначеної землі (далі Договір).

Свої обовязки за Договором позивачка виконала передавши ОСОБА_4 земельну ділянку.

Згідно п. 9 Договору орендна плата становить 2246 грн та вноситься у строк з 25 серпня по 30 грудня.

ОСОБА_4 не виконує обовязки зі сплати орендної плати, а також інші обовязки за Договором.

ОСОБА_3 зазначає, що неодноразово зверталась до відповідачки з метою розірвати Договір та повернути земельну ділянку, однак ОСОБА_4 відмовляється вчиняти такі дії.

Спірний Договір згідно п. 38 його умов розривається за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених цим правочином, а також із інших підстав визначених Законом.

Позивачка вказує, що під час укладення правочину розраховувала, що ОСОБА_4 виконуватиме зобовязання, а саме сплачуватиме орендну плату у розмірі, передбаченому п. 9 Договору з урахуванням індексів інфляції, не передаватиме земельну ділянку у суборенду, надаватиме ритуальні послуги або оратиме землю, дотримуватиметься протиерозійної організації території, дотримуватиметься екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасно вноситиме орендну плату.

Разом із тим, ОСОБА_4 вищезазначених зобовязань не виконує.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_2 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Суд пояснив, що ОСОБА_4 не виконує зобовязання за правочином, не сплачує орендну плату, не проводить оранку землі, не проводить сівозмін, не надає ритуальних послуг, не надає дров та соломи. ОСОБА_3 є дружиною батька ОСОБА_4, тобто є мачухою відповідачки. Орендна плата, що сплачується не задовольняє. ОСОБА_4 орендну плату сплачує зерном, однак незрозуміло яким чином це зерно оцінюється. Не може підтвердити чи зверталась ОСОБА_3 з приводу оранки землі, по солому та за іншими послугами. Немає письмових доказів з приводу нездійснення сівозмін, погіршення родючості, передачі землі в суборенду.

Представник відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позову, вважає позов безпідставним, просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що ОСОБА_3 постійно у строки отримує орендну плату, з приводу оранки землі та надання інших послуг ніколи не зверталась, у тому числі щодо ритуальних послуг. Земельна ділянка ніколи не передавалась у суборенду.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що йому відомо з приводу бажання забрати ОСОБА_3 з користування ОСОБА_4 земельну ділянку, однак відповідачка таких дій не вчиняє. Бачив на полі, що земельну ділянку обробляли інші особи, їздили по полі на тракторі. Все село про це знає. Стверджує, що знає в якому місці знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3 Думає, що особа, яка їздить на тракторі по полі обробляє землю, однак не може про це стверджувати.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знає про те, що земельну ділянку ОСОБА_4 передала у суборенду. Знає, що ОСОБА_3 каже про невиконання відповідачкою умов правочину. Особисто ОСОБА_3 просила дати у суді показання про те, що земля знаходиться у суборенді та не виконуються умови договору. Бачила, що земельна ділянка обробляється іншими особами. Відомо місце знаходження землі. Також особисто знає особу, яка на тракторі обробляла землю. Урожай збирався комбайном та автомобілем із села. Думає, що дохід від обробітку землі отримує не ОСОБА_4, а інша особа, однак про це точно не знає.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_3, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 008355, виданого 11 квітня 2002 року Іванівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,33 га, кадастровий номер :02:000:0252, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 9).

7 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки площею 6,33 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на строк десять років (далі Договір), який зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00110 від 2 квітня 2012 року (а. с. 5, 6).

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Спеціальним законом, що передбачає особливості укладення та виконання договору оренди землі, зокрема поняття договору оренди землі, орендної плати за землю, права та обовязки орендодавців і орендарів, захист їх прав, зміна, припинення і поновлення договору оренди землі, розгляд спорів та відповідальність сторін за невиконання зобовязань за договором оренди землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно чч. 1, 2, 4 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно до вказаного, документом, що підтверджує виконання зобовязання є, зокрема розписка про одержання виконання, наявність у боржника боргового документа, іншого документа, що підтверджує отримання коштів на виконання зобовязання, за винятком перерахування коштів через фінансові установи або перерахування коштів в інший спосіб, зокрема через установи поштового звязку.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За змістом п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що систематична несплати орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі.

Позивачка у справі ОСОБА_3 зазначає, що не отримує оренду плату за Договором. Однак, згідно платіжних відомостей на видачу орендної плати, ОСОБА_3 отримала в рахунок орендної плати у 2014 році 1 т пшениці, 1,5 т ячменю, 200 кг соняшнику; у 2015 році отримала 1 т пшениці та 1,5 т ячменю; у 2016 році отримала 200 кг соняшнику, 1 т ячменю та 2 т пшениці. Ці факти будь-якими доказами не спростовані.

За змістом п. п. 9-11 Договору, оренда плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки землі 2246 грн. Безкоштовно: перевезення соломи; перевезення вугілля; перевезення пайової продукції; надання ритуальних послуг (домовина, транспорт); оранка городу (по одному виду послуг для пайовика). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься у строк з 25 серпня по 30 грудня.

Отже, суд установ, що ОСОБА_3 отримувала від орендаря орендну плату сільськогосподарською продукцію за період з 2014-2016 роки, про що свідчать надані відомості про отримання орендної плати з підписами орендодавця, а відтак відсутні підстави вважати про невиконання такого зобовязання, що за визначених обставин може бути умовою для розірвання спірного правочину.

Доказів виконання зобовязань зі сплати орендної плати у період з 2010 по 2013 роки включно ОСОБА_4 не надала, а у цій частині просить суд застосувати позовну давність (ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257, ч. 5 ст. 261, ч. 3 ст. 267, ч. 4 ст. 267).

Вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати у цій справі не заявлялись.

Суд зазначав, що підставою припинення права користування земельною ділянкою (розірвання договору оренди землі) є систематична несплата, зокрема орендної плата (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Під систематично несплатою орендної плати слід розуміти таку несплату два і більше разів, починаючи з моменту настання обовязку виконання такого зобовязання.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд не вбачає підстави вважати про систематичне невиконання орендарем зобовязання зі сплати орендної плати, а відтак відсутні підстави для розірвання спірного правочину з таких підстав.

Позивачкою не надано жодного доказу з приводу невиконання ОСОБА_4 інших обовязків за договором, а саме щодо ненадання ритуальних послуг, оранки землі.

Зі змісту договору видно, що такого виду послуги є безкоштовними, надаються в одному виді на вибір орендодавця. Відтак для надання цих послуг у конкретному виді є потреба орендодавця у виборі конкретної послуги. Оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_3 обравши конкретний вид послуги зверталась з цього приводу до орендодавця, а їй у цьому було відмовлено, відповідно неможливо стверджувати про ненадання відповідної послуги за умовами правочину.

Так само позивачкою не надано жодного доказу, що підтверджує невиконання умов правочину, що стосуються недотримання протиерозійної організації території, недотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, нездійснення сівозмін.

За змістом ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Факт виникнення, виконання, припинення зобовязань, що стосуються землі може бути підтверджений виключно письмовими доказами, зокрема й факт передачі землі у суборенду.

Оскільки письмові докази передачі землі у суборенду суду не надавались, відповідно відсутні підстави вважати про наявність таких правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до вказаного, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, потрібно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Будь-яких доводів підтверджених доказами, що дають підстави для розірвання договору відповідно до ст. 651 ЦК України позивачкою ОСОБА_3 не заявлялось та не надавалось, окрім як посилання на таку норму, а відтак відсутні підстави для розірвання спірного договору оренди землі за правил, передбачених цією статтею.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_3, а тому в задоволенні цього позову має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договорів оренди землі), ст. ст. 545, 651, 759 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-62, 64, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13 жовтня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_7