АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1180/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2015 року, у віці 63 років, помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Поховання ОСОБА_9 здійснив ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з прибудовою, надвірними спорудами та огорожею по вул. Київській, 46 в м. Золотоноша Черкаської області та квартира № 126, по вул. Героїв Сталінграду (вул. Припортова), 20 в м. Черкаси.

Позивач стверджує, що з ОСОБА_9 він проживав однією сімєю більше пяти років, інших членів сім'ї та родичів у ОСОБА_9 не було, заповіт не складався. ОСОБА_8, вважаючи себе єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_9, подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

За його заявою у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 заведена спадкова справа після померлого ОСОБА_9 Постановою нотаріуса від 14 червня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 та запропоновано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого в порядку спадкування.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року (справа №695/2173/16-ц) за ОСОБА_8 визнано право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_9, померлого 11.12.2015 року на житловий будинок з прибудовою, надвірними спорудами та огорожею по вул. Київській, 46 в м. Золотоноша Черкаської області. Стосовно іншого спадкового майна позивачу було рекомендовано звернутись до суду за місцем знаходження цього майна, а тому вимоги в цій частині були залишені без розгляду.

У звязку з чим, ОСОБА_8 просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_9, який помер 11 грудня 2015 року, на квартиру № 126, по вул. Героїв Сталінграда (вул. Припортова), 20 в м. Черкаси.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_8 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, та ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_8 до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він є спадкоємцем четвертої черги та що він проживав однією сімєю з померлим ОСОБА_9 останні пять років, що позбавляє його на право спадкування як спадкоємця четвертої черги.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_9 помер 11.12.2015 року у м. Золотоноша Черкаської області у віці 63 роки, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 15.12.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з прибудовою, надвірними спорудами та огорожею по вул. Київській, 46 в м. Золотоноша Черкаської області та квартиру № 126, по вул. Героїв Сталінграду (вул. Припортова), 20 в м. Черкаси.

ОСОБА_8 20.05.2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9. На підставі даної заяви була зареєстрована спадкова справа, що підтверджується даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, що виданий 20.05.2016 року Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру від 20.05.2016 року відомості про видані свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 14.06.2016 року ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 без зазначення підстав прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Таким чином, право на спадкування мають особи, визначені як спадкоємці за заповітом або законом. ОСОБА_9 заповіту не залишив. Позивач ОСОБА_8 не віднесений до спадкоємців за законом, визначених статтями 1261-1263 ЦК України.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які відносяться до четвертої черги спадкоємців за законом, повинні відповідати таким двом вимогам: вважатися членом сім'ї спадкодавця; проживати зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років саме на день відкриття спадщини. Інших умов для спадкування в четверту чергу закон не визначає.

Позивач ОСОБА_8 посилається на те, що він відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом, так як на протязі пяти років перед смертю спадкодавця проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Постановою від 14 червня 2016 року постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину без зазначення правових підстав.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду, так як нотаріус не має можливості безспірно встановити зазначені обставини, а вимоги про встановлення даного юридичного факту позивачем не заявлялись, оскільки відповідне рішення на підтвердження встановлення такого юридичного факту суду не надавалось.

Тому за відсутністю встановленого судовим рішенням юридичного факту проживання однією сім'єю позивача зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що факт проживання однією сім'єю позивача зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини вже встановлений рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2016 року є безпідставними, так як даним рішенням лише визнано за ОСОБА_11 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 права власності на житловий будинок з прибудовою, надвірними спорудами та огорожею по вул. Київській, 46 в м. Золотоноша Черкаської області. В резолютивній частині даного судового рішення відсутні дані про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини та і таких позовних вимог в даній справі не заявлялось.

Інші доводи апелянта також перевірені судом апеляційної інстанції та також визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року - відхилити, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції порядку протягом двадцяти днів починаючи з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :