У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Стрийської міської ради Львівської області, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній дитині без згоди та супроводу батька, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області

від 13 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 13 квітня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом з нею у квартирі АДРЕСА_1.

У грудні 2015 року відповідач виїхав за межі України в Італію. Щоб належно утримувати дитину, дати їй належну освіту, вона змушена була виїхати в Італію на заробітки, де проживає за адресою: АДРЕСА_2, де винаймає житло, має дозвіл на працю, працює доглядальницею, має достатню заробітну плату.

Посилаючись на те, що вона має житло та місце роботи в Італії, бажає, щоб син проживав з нею, однак відповідач відмовляється надати таку згоду, просила суд надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення візи та тимчасовий виїзд за межі України до вересня 2018 року до Республіки Італія та інші країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 21 березня 2017 року позов задоволено частково.

Надано дозвіл неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виготовлення візи та тимчасовий виїзд за межі України до 21 березня

2018 року в Республіку Італія та інші країни Шенгенської зони без згоди та супроводу батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску

(пп. 1 п. 4 підпункт 1 пункту 4 Правил перетину державного кордону громадянами України).

Встановивши, що позивачем не визначено конкретної строкової поїздки та часу перебування у ній, а вимога про надання дозволу на неодноразові виїзди дитини за кордон без згоди батька не відповідає ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В.Попович