РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13.10.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

за участі секретаря Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 з участю третьої особи орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, скасувати їх реєстрацію в даному житловому приміщенні і вселити позивача в квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що вказана квартира належить йому на праві власності згідно з свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27.08.2014р. Зазначає, що до придбання ним квартири, така належала ОСОБА_4, у зв'язку з чим відповідач ОСОБА_2, дружина ОСОБА_4, була зареєстрована в квартирі 19.04.2013р., а неповнолітні ОСОБА_3 і ОСОБА_4, діти колишнього власника квартири, були зареєстровані в цьому житлі 15.11.2013р. і 23.09.2016р. відповідно. Позивач покликається на те, що внаслідок придбання ним квартири, відповідачі втратили право користування нею, оскільки право користування житлом є похідним від права власності на нього. Втрата власником житла права власності на нього тягне за собою втрату права користування цим житлом власником та членами його сім'ї. Також зазначає, що формальна реєстрація відповідачів в належному мені житлі порушує його права власника. Просить вселити його в спірну квартиру.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_5, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа явку представника в судове засідання повторно не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена.

За таких обставин суд у відповідності до приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи і надавши оцінку наявним в ній доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 22.05.2017р., позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27.08.2014р.

Згідно з довідкою ЛКП «Львівський ліхтар» № 1101 від 23.05.2017р. в квартирі зареєстровані відповідачі.

У відповідності до умов кредитного договору № 017/09/08-Ф від 12.02.2017р., укладеного між ЗАТ «Комерційним банк «Надра» і ОСОБА_6, останній отримав кредит на придбання квартири АДРЕСА_1.

Придбану квартиру на підставі договору іпотеки від 12.02.2017р., укладеного між тими ж сторонами, ОСОБА_4 передав в іпотеку Банку в якості забезпечення виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.09.2016р. у справі № 465/1087/13, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20.04.2017р., ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними результатів прилюдних торгів та протоколу прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, придбаної на таких торгах позивачем у даній справі.

Таким чином судом встановлено, що право власності на спірну квартиру було набуто позивачем при зверненні стягнення на це житлове приміщення і таке житлове приміщення було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою спірної квартири.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

За таких обставин, суд приходить до переконання, у зв'язку з припиненням права власності на спірну квартиру ОСОБА_4, члени його сім'ї втратили право користування цим житловим приміщенням, а відтак - позовні вимоги в цій частині та в частині скасування реєстрації відповідачів в даному житловому приміщенні підлягають до задоволення.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти банку, повернення яких було забезпечено іпотекою цієї квартири, визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням, відповідає вимогам закону.

Такий висновок відповідає правовим висновками Верховного Суду України, викладеним в постановах від 03.02.2016р., 02.03.2016р., 22.06.2016р.

Так само підлягає до задоволення позовна вимога про вселення позивача в спірне житлове приміщення, оскільки судом встановлено, що позивач є його власником і згідно з приписами ст. 383 ЦК України має право використовувати квартиру для власного проживання.

Керуючись ст.ст. 3-8, 10-14, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 з участю третьої особи орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 і скасувати їх реєстрацію в даному житловому приміщенні.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.