Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого-судді Гончарука В.П.

при секретарі Бондарчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану по Житомирській області між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинено з грудня 2012 року, спільне господарство не ведеться внаслідок чого збереження сім'ї неможливе.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.02.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану по Житомирській області між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинено з грудня 2012 року, спільне господарство не ведеться внаслідок чого збереження сім'ї неможливе.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12.02.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану по Житомирській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 46) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: