Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман», ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації до установчих документів, поновлення у правах засновника підприємства, реєстрацію даних статуту, стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання видати трудову книжку за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив: визнати недійсним рішення № 1 засновників приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Коман» (далі - ПСП «Агрофірма «Коман») від 17 листопада 2015 року, на підставі якого його звільнено із посади директора підприємства, виведено зі складу засновників та затверджено нову редакцію статуту підприємства; скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ПСП «Агрофірма «Коман» шляхом реєстрації нової редакції статуту підприємства у складі одного засновника - ОСОБА_7; зобов'язати ПСП «Агрофірма «Коман» в особі ОСОБА_7 поновити його у правах засновника підприємства та зареєструвати вказані дані до Статуту; стягнути із ПСП «Агрофірма «Коман» на його користь середній заробіток за період з липня 2015 року по січень 2016 року та повернути йому належним чином оформлену трудову книжку.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року справу передано до Марганецького міського суду Дніпропетровської області у зв'язку з неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів.

28 березня 2016 року ОСОБА_6 змінив предмет позову та просив витребувати у ПСП «Агрофірма «Коман» його частку майна у складі цього підприємства та грошових коштів, також зазначав про незгоду із розміром виплаченої йому заробітної плати та затримку у видачі трудової книжки. В прохальній частині позову вимог про відновлення трудових прав не заявлено, зазначено про розрахунок таких вимог після надання позивачу довідки про заробітну плату.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суди виходили із того, що позивач пред'явив позов про корпоративні права, що виникли між ним та підприємством, а тому спір підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

Із такими висновками повністю погодитися не можна.

З'ясувавши, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд своєю ухвалою закриває провадження (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

За змістом ч. ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

У разі встановлення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії суди повинні керуватися поняттям корпоративних прав, яке дано у ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-457цс16 від 14 вересня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про витребування у ПСП «Агрофірма «Коман» його частки майна у складі цього підприємства та грошових коштів пов'язані з корпоративними правами, тому справа в цій частині підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Разом з тим, суд передчасно відмовив у відкритті провадження щодо вимог, пов'язаних із порушенням трудових прав ОСОБА_6, простягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання видати трудову книжку.

За положеннями ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Після відкриття провадження у справі суд своєю ухвалою закриває провадження, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1198цс16 від 26 жовтня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

28 березня 2016 року ОСОБА_6 в уточненій позовній заяві зазначав про незгоду із розміром виплаченої йому заробітної плати та затримку у видачі трудової книжки. В прохальній частині позову вимог про відновлення трудових прав не заявляв, зазначив, що розрахунок таких вимог надасть після отримання довідки про заробітну плату.

Ухвалою від 29 березня 2016 року суд відмовив у відкритті провадження у справі, не виконавши вимог п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України щодо уточнення позову у вказаній частині.

Крім того, при постановленні судом першої інстанції ухвали про відкриття провадження у справі, що залишено поза увагою апеляційного суду, порушено вимоги процесуального закону. Судом відмовлено у відкритті провадження, яке відкрито Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року (до передачі справи до Марганецького міського суду Дніпропетровської області за ст. ст. 25, 116 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, постановлені у справі ухвали судів підлягають скасуванню із передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик