АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8374/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2., заявляючи вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 28.09.2008 по 30.04.2009 року, визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та стягнення з Відповідача , в порядку поділу спільного майна подружжя, компенсації половини її вартості в розмірі 128168,04 грн.

З врахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача компенсацію половини вартості зазначеної квартири в сумі 836500 гривень, а крім того, просив визнати спільним наступне рухоме майно та витрати на ремонтні роботи:

ремонтні роботи у спірній квартирі, виконані Петро-Павлівським творчим об'єднанням «Промінь»;

монтаж витяжної вентиляції;

ремонт на балконі;

двері вхідні ("Новий світ", серія "Новосел") - 1 шт.;

двері у ванну кімнату, скло - 1 шт;

двері у спальню фірми "Папа Карло" - 1 шт.;

лавочка - 1 шт.;

тумба, антресоль для ванної кімнати - по 1 шт.;

шафа для коридору 2 шт.;

меблі для кухні;

стіл, стільці;

диван - 1 шт.;

тумба під телевізор - 1 шт.;

меблі для спальні та дзеркало;

люстра для коридору - 1 шт;

люстра для кухні - 1 шт;

люстра для гостинної - 1 шт;

люстра для спальні - 1 шт;

електроарматура (розетки, вмикачі);

освітлювачі для стелі - 21 шт;

бра для спальні та ванної кімнати - 3 шт;

плитка для коридору;

плитка для ванної кімнати;

плитка для кухні;

плитка мозаїка;

плитка для балкону;

паровий бокс Apollo А- 0838 - 1 шт;

унітаз - 1 шт;

рукомийник - 1 шт;

бойлер Thermex ID 80-V (RZB 80 L) -1 шт;

дзеркало, полиці;

труби для сушки полотенець 1 шт;

ламінат;

шпалери;

витяжка ТЕКА - 1 шт;

поверхня для приготування Electrolux EHD 60100 - 1 шт.;

духовка Samsung FQ159STR- 449 - 1 шт.;

холодильник Electrolux ERN 29750 - 1 шт;

посудомийка Hotpoint-Ariston LST 329 АХ/НА - 1 шт;

сантехніка для ванної кімнати;

мийка для кухні;

фільтр для води;

кондиціонер GREE Admiral;

штори та покривало;

ролети та москітні сітки;

ліжко 1 шт;

матрац 1 шт;

телевізор Samsung LE32D403 - 1 шт;

кронштейн для ТВ - 1 шт;

домашній кінотеатр Philips HTS55;

приставка для АйПі-ТВ.

Зазначене майно позивач просив передати у приватну власність ОСОБА_2, стягнувши з неї половину його вартості в сумі 174381 гривень.

Крім того, в останній редакції позовних вимог позивач просив встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 з квітня 2005 року, а не з 28.09.2008 року.

Обґрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що він познайомився з відповідачем в 2004 році під час святкування Нового Року в НАК «Нафтогаз України», де вони разом працювали.

З травня 2004 року вони з ОСОБА_2 почали зустрічатись, а в квітні 2005 року він зробив їй пропозицію про одруження, на яку вона погодилась, і з того часу вона переїхала жити до нього в квартиру, яку він орендував за адресою: АДРЕСА_2.

У вересні 2006 року вони переїхали в іншу орендовану квартиру по вул. Златопільській, 2, а з 28 вересня 2008 року, після надання згоди на чергову пропозицію про одруження ОСОБА_2 переїхала до нього в квартиру по АДРЕСА_3.

30 квітня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, хоча ще з квітня 2005 року спільно проживали як сім'я, вели спільний побут, виплачували кредит за спірну квартиру.

13 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про поділ спільно нажитого за час сумісного проживання майна подружжя.

Позивач вказував, що саме під час проживання однією сім'єю з відповідачем ними була придбана квартира АДРЕСА_1. Так, 23.06.2005 між відповідачем та ЗАТ «Українська будівельна компанія» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №69/12-2-12, згідно з яким в подальшому після оплати вартості майнового права в сумі 256336,08 гривень та введення будинку в експлуатацію після будівництва, квартира перейшла у власність сторін та зареєстрована на ім'я Відповідача.

Вартість квартири становить 1673000 гривень, що підтверджується висновком проведеної за його замовленням оцінки.

Крім того, в подальшому за спільні кошти сторін в квартирі було здійснено ремонт, придбане рухоме майно, на загальну суму 348762 гривень.

Враховуючи необхідність поділу спільного майна подружжя, позивач вважає можливим залишити його у приватній власності відповідача, стягнувши з неї компенсацію вартості його частки в загальній сумі 1010881 гривень.

До початку розгляду справи по суті відповідачем був заявлений зустрічний позов, в якому вона, заперечуючи проти вимог первісного позову, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її приватною власністю.

Обґрунтовуючи зустрічний позов ОСОБА_2 зазначала, що до реєстрації шлюбу в квітні 2009 року вона не проживала постійно з позивачем, в них не було спільного побуту, вони не вели спільного господарства, їх стосунки не мали ознак спільного проживання однією сім'єю.

Зазначала, що відразу ж після укладення 23 червня 2005 року Договору купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру нею були сплачені кошти на його виконання, які складались з:

100 000 гривень, що були надані її батьками;

156336 гривень, залучених нею на підставі укладеного з АКБ «Укрсоцбанк» кредитного договору.

ОСОБА_2 наполягала на тому, що повернення кредиту також відбувалось за рахунок її батьків, що підтверджується наявністю підписів її батька в банківських платіжних дорученнях та її власних підписів. Звертала увагу суду на те, що немає жодного платіжного доручення з підписом ОСОБА_1, що підтверджувало б його участь в погашенні кредиту.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.06.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя - задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на наступне рухоме майно:

лавочка для передпокою кована з м'яким сидінням;

тумба під умивальник підлогова з двома висувними великими шухлядами;

шафа-купе багатофункціональна для передпокою, що вбудована у стіни та стелю приміщення;

шафа з відкритими полицями багатофункціональна, що вбудована у стіни та стелю приміщення;

набір меблів для кухні;

обідній комплект, що складається зі столу та чотирьох стільців;

диван-ліжко кутовий, розкладний з викатним механізмом трансформації;

тумба під телевізор з висувними шухлядами;

гарнітур меблів для спальні, до складу якого входить ліжко двоспальне з узголів'ям зі штучної шкіри, дві приліжкові тумби, туалетна тумба, комод з трьома шухлядами, дзеркало;

бра в спальні (2 шт.);

світильник-підсвічувач для дзеркала у ванній кімнаті;

водонагрівач моделі "THERMEX ID 80V";

люстра стельова (4 шт.);

витяжка марки "ТЕКА";

варильна поверхня електрична Electrolux EHD 60100;

духова шафа Samsung FQ 159 STR;

холодильник моделі Electrolux ERN29750;

машина посудомийна Hotpoint-Ariston LST 329АХ/НА;

мийка зі штучного каменя;

фільтр для води моделі Leader Standart РО-6;

кондиціонер настінний моделі GREE Admiral;

матрац ортопедичний «Сонлайн»;

телевізор моделі Samsung LE32D403;

кронштейн для кріплення телевізора до стіни;

домашній кінотеатр моделі PHILIPS HTS5591 з акустичною системою 5.1;

приставка для IP-TV MAG250 Micro SET-TOP-BOX

а всього рухомого майна загальною вартістю 105501,10 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості його частки у спільній власності подружжя на рухоме майно в сумі 52750,55 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - задоволено.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 530,39 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на користь судові витрати в розмірі 1281,68 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

В скарзі посилався на те, що факт сумісного проживання позивача з відповідачкою без реєстрації шлюбу та придбання квартири, проведення ремонту, покупка рухомого майна за спільні кошти подружжя були підтверджені у судовому засіданні показами свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та фотографіями, які знаходяться в матеріалах справи. Суд не врахував , що в період погашення кредиту позивач та відповідачка працювали у НАК «Нафтогаз України» та отримували високу заробітну плату, а тому висновок суду про придбання квартири за особисті кошти ОСОБА_2 не відповідає обставинам справи та спростовуються наданими доказами. Також судом першої інстанції не враховано , що відповідач навмисно винесла з квартири частину меблів, що значно знизило їх вартість. На підтвердження даного факту були надані суду фотографії, яким не була надана належна оцінка. Крім того, висновок суду, про те що, вхідні двері, освітлювачі для стелі, паровий бокс, рукомийник, дзеркальне полотно, стелажі, полиці, тумби для сушки рушників не є самостійними об'єктами права власності, є помилковим, оскільки у розумінні ч. 2 ст. 181 ЦК України є рухомими речами та підлягають поділу. Судом першої інстанції на підставі показів свідків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача встановлено, що ремонтні роботи у спірній квартирі були проведені після реєстрації шлюбу. За рахунок ремонту вартість квартири значно зросла, оскільки квартира була придбана у новоствореному будинку, без внутрішнього оздоблення. Суд безпідставно відмовив у в задоволенні вимог про стягнення половини вартості ремонтних робіт .

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник доводи скарги підтримали.

Відповідач та її представник доводи скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 30 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1. (Том 1, а.с.17)

Шлюб був розірваний 13 червня 2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. (а.с. 18)

Судом встановлений факт спільного проживання Позивача та Відповідача після укладення шлюбу 30 квітня 2009 року спочатку в квартирі її батьків, а в подальшому - в квартирі АДРЕСА_1.

Встановлено, що 23 червня 2005 року між ОСОБА_2 (Сторона-1) та Закрити акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» (Сторона-2) був укладений Договір №69/12-2-12 купівлі-продажу майнових прав, згідно з яким Сторона-2 зобов'язалась передати Стороні-1 майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири АДРЕСА_1, об'єкт 2), а Сторона-1 зобов'язалась сплатити Стороні-2 ціну продажу в сумі 256336,08 гривень. (Том 1, а.с. 19-21)

12 липня 2005 року ОСОБА_2 було сплачено за вказаним договором на користь ЗАТ «УБК» 100000 гривень. (Том 1, а.с. 192)

19 липня 2005 року між ОСОБА_2 та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №201/63160, згідно з яким банк надав Відповідачу кредит в сумі 156336 гривень па інвестування в житлове будівництво - квартиру АДРЕСА_1 відповідно до Договору №69/12-2-12. Під час укладення договору ОСОБА_2 письмовою заявою підтвердила відсутність проживання однією сім'єю з будь-яким чоловіком без реєстрації шлюбу. (Том 1, а.с. 61-64)

Того ж дня АКБ «Укрсоцбанк» перерахував суму кредиту згідно з вказаним кредитним договором на користь ЗАТ «Українська будівельна компанія», і таким чином вся вартість майнового права згідно з договором №69/12-2-12 була сплачена Відповідачем станом на 19 липня 2005 року, у зв'язку з чим нею було отримане відповідне свідоцтво (Том 1, а.с. 59).

Встановлено, що Свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 15 було видане 15 березня 2012 року, тобто вже під час перебування її у шлюбі зі ОСОБА_1 (Том 1, а.с. 94), проте дана обставина не може свідчити про набуття її у спільну власність подружжя, оскільки, як встановлено вище, вона була сплачена за рахунок особистих коштів Відповідача задовго до укладення шлюбу.

Факт оплати частини коштів за квартиру за рахунок залученого кредиту не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір №201/63160 був укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» не в період перебування її у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах зі ОСОБА_1, а тому зобов'язання з повернення кредиту за вказаним договором виникли лише у неї, і підстав для їх поширення на ОСОБА_1 навіть після реєстрації шлюбу в офіційному порядку немає.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. ст.70,71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Задовольняючи первісний позов, в частині поділу рухомого майна та визначення суми компенсації 52750,55 грн., суд першої інстанції виходив з висновків проведеної по справі експертизи та встановленої нею вартості.

Також суд встановив, що ремонтні роботи у спірній квартирі, виконані Петро-Павлівським творчим об'єднанням «Промінь», монтаж витяжної вентиляції, ремонт на балконі, не є об'єктами права спільної сумісної власності. Крім того, не підлягають поділу між подружжям двері вхідні, двері у ванну кімнату, двері у спальню, електроарматура (розетки, вимикачі), овістювачі для стелі, плитка для коридору, плитка для ванної кімнати, плитка для кухні, плитка мозаїка, плитка для балкону, паровий бокс ApolloA, унітаз, рукомийник, дзеркальне полотно у ванній кімнаті, стелаж з п'яти полиць, полиці, труби для сушки рушників, ламінат, шпалери, сантехніка для ванної кімнати, оскільки вказані предмети та матеріали були використані під час здійснення ремонту квартири, станом на момент розгляду спору не являються самостійними об'єктами права власності, оскільки включені до комплексного об'єкту - квартири. Не підлягає також поділу майно, наявність якого не була встановлена на час розгляду справи: антресоль для ванної кімнати, штори та покривало, ролети та москітні сітки.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд встановив що між сторонами наявний спір щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, а формальні обставини оформлення права власності на неї під час перебування сторін у шлюбі дозволяють неоднозначно тлумачити його статус. Встановивши, що вказана квартира не придбавалась за спільні кошти сторін по справі, суд вважав необхідним задовольнити зустрічний позов та визнати право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2

Дослідивши надані сторонами по справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені судом обставини є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу доведеності факту проживання сторін однією сім'єю спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_7 судом в складі судді Коробенко С.В. не допитувався, так як таке клопотання позивачем та його представником не заявлялось, як і клопотання про дослідження показів, які надавались іншому складу суду. Показам свідка ОСОБА_6 , та наданим позивачем фотокарткам, суд дав належну правову оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку, що вони не містили даних, які б свідчили про наявність між сторонами усталених сімейних стосунків з квітня 2005 року. Суд також вірно зазначив, що ті докази на які посилався позивач суперечили його ж позиції, зазначеній в первинній позовній заяві, в якій він стверджував, що однією сім'єю з відповідачем він почав проживати з 2008 року.

Доводи про часткове погашення кредиту під час шлюбу, не впливають на висновок суду, про придбання спірної квартири за особисті кошти та в період окремого проживання подружжя до шлюбу.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Так як джерелом набуття спірної квартири були кошти ОСОБА_2, внесені нею влітку 2005 року задовго до створення сім'ї сторонами, суд дійшов вірного висновку, що спірна квартира є особистою приватною власністю останньої.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ в постанові № 6-399цс17 від 05.04.2017 року.

Доводи скарги з приводу невірного розподілу рухомого майна та безпідставної відмови в стягненні половини вартості ремонтних робіт, колегія суддів також не приймає, тому, що позивач не довів вказані вимоги, не надав жодних квитанцій, чеків та інших письмових доказів на підтвердження факту придбання рухомого майна та здійснення ремонтних робіт за спільні кошти в період шлюбу. Суд вірно розподілив заявлене в позові та наявне на час розгляду справи рухоме майно, виходячи з вартості, визначеної експертом.

Посилання позивача на вивезення частини спільного майна відповідачем належними та допустимими доказами недоведені. Не надано суду також висновку експерта, або інших доказів, на підтвердження збільшення вартості квартири за рахунок спільних коштів подружжя .

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно встановив обставини, що мають значення для вирішення справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд вірно застосував норми матеріального права, розглянув справу без порушення процесуальних норм, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: