Справа №295/4667/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНО)

06.06.2017 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого-судді Перекупки І.Г

За участі секретаря Сидорець К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Житомир, вул. Огурцова, 22. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 28/100 частин вказаного житлового будинку, в яких також зареєстрована ОСОБА_2, яка за даною адресою не проживає більше року, не несе витрати по його утриманню. Вважає, що відповідач втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не проживає в ньому протягом тривалого часу.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Вказала, що відповідач є донькою її сина ОСОБА_3 Пояснила, що її син розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_4 в 1999 році. Після розірвання шлюбу донька, яка є відповідачем по справі, вподальшому проживала разом з матірю. Відносин з батьком та бабусею ОСОБА_2 не підтримує. Зауважила, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою, проте фактично в ній ніколи не проживала. Зазначила, що реєстрація відповідача порушує її права, а тому вважає за необхідне задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 16, 17, 28, 29), причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи межі заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28/100 частин житлового будинку №22 по вулиці Огурцова в місті Житомирі на праві власності належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видане 19.02.1979 року (а.с.2).

Зі змісту довідки адресно-довідкового бюро підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області від 12.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, 17.05.10992 року народження, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до акту Комунального підприємства Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради від 24.03.2017 р. відповідач ОСОБА_2 за адресою м. Житомир, вулиця Огурцова, 22, не проживає з з січня 2016 року (а.с. 7).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є сусідами сторін, пояснили, що відповідач у вказаній квартирі ніколи не проживала, вони її ніколи не бачили.

Покази свідків є послідовними та логічними, не викликають сумніву, а тому суд приймає їх як належний та допустимий доказ по справі.

Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованою в будинку, фактично ніколи в ній не проживала, не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Перешкоди в користуванні житлом відповідачу не чинились. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено.

Наведене вище є підставою для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України таким, що втратив право користування спірним житлом у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача на користування будинком №22 по вулиці Огурцовій в м. Житомирі порушене і підлягає судовому захисту, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №22 по вул. Огурцовій в м. Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя І.Г. Перекупка