Справа № 466/4445/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Папінко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівської міської ради, третіх осіб - Управління Держземагенства у м. Львові, Управління Держкомзему у м. Львові, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», АТП № 24654 про скасування державного акту на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третіх осіб - Львівської міської ради, Управління Держземагенства у м. Львові про усунення перешкод,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, Львівської міської ради, третіх осіб - Управління Держземагенства у м. Львові, Управління Держкомзему у м. Львові, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», АТП № 24654, в якому просили суд постановити рішення, яким:

- визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради 3-ї сесії 5-го скликання від 13 липня 2006 року №121 в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки по вул. Джерельній,73Б у м. Львові площею 0,0182га для обслуговування житлового будинку;

- скасувати Державний акт серія ЯД №462353 від 06 листопада 2007 року про право власності на земельну ділянку, площею 0,0182га за адресою: м. Львів, вул. Джерельна,73Б.

В обґрунтування своїх вимог зазначали про те, що вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є

співвласниками будинку № 73-А по вул. Джерельна у м. Львові.

У відповідності до рішення Львівської міської ради № 1504 від 13.10.1953р. за будинком № 73-а по вул. Джерельній закріплено користування земельною ділянкою площею 285,8кв.м.

З метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_4 (спадкоємцем якої є ОСОБА_1Б.) було узгоджено межі земельних ділянок будинків №73А та №73Б по вул. Джерельній у м. Львові.

У відповідності до акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 2005 року межі земельних ділянок із землекористувачем ОСОБА_4 проходили по лінії стику стін між КЖ №73А та КЖ №73Б, далі по азбесто цементній огорожі.

Згідно з виготовленої технічної документації власникам будинку № 73-6 по вул. Джерельній у м. Львові було виділено земельну ділянку площею 0,0182 га.

В той же час ОСОБА_3 було видано оскаржуваний акт, у відповідності до якого ділянка, площею 0,0182 га є такою, що значно виходить за межі, які були погоджені у відповідності до акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 2005 року та суперечить плану земельної ділянки, виготовленому ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», а саме при розмірі ділянки 0,0182 га межа повинна проходити по частині будинку № 73-А по вул. Джерельна у Львові.

Вважають, що внаслідок незаконної зміни конфігурації меж та їх неузгодженості із ним, ОСОБА_2, було порушено їх право на користування наданою їм земельною ділянкою та можливості її приватизації.

У процесі розгляду справи до участі в справі в якості третіх осіб було залучено ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та АТП № 24654.

Відповідач ОСОБА_3 проти первісного позову заперечила та у липні 2013 року предявила в суд зустрічний позов.

ОСОБА_3 в своєму зустрічному позові, з урахуванням доповнень, поданих 07 березня 2017 року, просила суд постановити рішення, яким:

- усунути перешкоди в здійсненні власником права володіння та користування земельною ділянкою, яка розташована по вул. Джерельній,73Б у м. Львові шляхом зобовязання ОСОБА_1, ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ними частину земельної ділянки, яка відповідно до Державного акту серії ЯД №462353 належить їй та привести дану земельну ділянку в попередній стан шляхом демонтажу добудованих стін;

- перенести та встановити паркан відповідно по зазначеній у кадастровому плані технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, межі земельної ділянки по вул. Джерельній,73Б у м. Львові, а саме по межі В-А земельної ділянки під кутом 356 16 37;

- зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2 демонтувати навіс разом з господарськими (будівельними) матеріалами, які знаходяться біля стіни будинку по вул. Джерельній,73Б у м. Львові;

- стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.

Як на підставу таких вимог відповідач ОСОБА_3, покликалась на те, що із архівного витягу від 06.03.2013 р. № М-317, виданого їй, вбачається, що за будинковолодінням №73а, з якого на сьогоднішній день виділено два номери: 73А (належить первісним позивачам) та 73Б (належить їй як відповідачу за первісним позовом) на вул. Джерельній у м. Львові на підставі рішенням Львівської міської ради № 1504 від 13.10.1953 р. закріплено земельну ділянку площею 285,8кв.м. за первісним попереднім власником ОСОБА_5

02 грудня 1997 року вона на підставі договору дарування набула право власності на частину житлового будинку загальною площею 28,5кв.м., який знаходиться за адресою вул. Джерельна, 73А у м. Львові.

У 2005 році власниками нерухомого майна на земельних ділянках за адресою вул. Джерельна, 73а та 73б (обидві виділено із первісного будинковолодіння 73а) складено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки, яким визначено, що встановлені в натурі межі є явними та беззаперечними з боку присутніх суміжних землекористувачів ОСОБА_4, яка на той момент була власником будинку АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №4-2174 від 22.05.1996 року та ОСОБА_6 - власника будинку по вул. Джерельній 67. Межі земельних ділянок із землекористувачем ОСОБА_4 проходили та визначені по лінії стику спільної стіни між КЖ № 736 та КЖ № 73а, а далі по азбесто-цементній огорожі. Тобто межа проходила по середині стіни, яка розмежовувала первісно єдиний будинок на дві окремі частини, станом на сьогодні окремі будинки № № 73а та 73б.

Рішенням 3-ї сесії 5-ого скликання Львівської міської ради від 13.07.2006 р. № 121 їй передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Джерельній 73б у м. Львові площею 0.0182 га для обслуговування житлового будинку, а 06.11.2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку за адресою: м. Львів, вул. Джерельній 73б, площею 0,0182 га.

ОСОБА_1 є спадкоємцем згідно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2008 р., померлої ОСОБА_4, яка була попереднім власником суміжної земельної ділянки на вул. Джерельній 73 а у м. Львові й нею було узгоджено межу згідно акту встановлення та узгодження меж, який зазначено вище.

Як прослідковується із даного акту та вказано вище межею будинків 73а та 73б (первісно єдиний будинок №73а), та відповідно земельних ділянок, землекористувачами було визначено середину перегородки, яка розділяла первісні кімнати вказаного будинку.

Стан належного їй будинку вказував на його непридатність для нормальної експлуатації, відтак після отримання державного акта, її сімєю було здійснено реконструкцію належного будинку. При цьому для проведення будівельних робіт було відступлено від розмежовуючої перегородки, яка первісно розділяла обидві кімнати, а тепер будинки № № 73а та 73б та виведено нову стіну перед перегородкою, яка на сьогодні відсутня. Зазначена стіна була зміцнена, обгорнута рубероїдним покриття по всій висоті, також мала виконувати звукоізоляційну функцію.

ОСОБА_7 згідно з витягу про реєстрацію стала співвласником будинку № 73а на вул. Джерельній у м. Львові лише 23.02.2009 року (при цьому на той час на земельній ділянці були самовільно побудовані та переобладнані приміщення, господарські будівлі та споруди - згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2008 року), а інший позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 став співвласником даного будинку аж у 2012 році, в межах вказаного проміжку часу дані особи здійснили його перебудову та реконструкцію. Однак при цьому залишену розмежовуючу стінку позивачі за первісним позовом самовільно демонтували і влаштували стіну з нової цегли, тим самим втрутившись на її земельну ділянку, розташувавши на ній частину своєї новозбудованої стіни, та перенесли огорожу.

Ще раніше, а саме 21.09.1998 року ОСОБА_8 померла, а 26.09.1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 самовільно перенесли первісну огорожу, яка належала померлій, на 4м в бік їх будинку, тим самим захопивши частину земельної ділянки біля 40м.кв.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним державного акту, відповідно до якого вона набула права власності на земельну ділянку, однак є всі підстави для відновлення стану належної їй земельної ділянки, який існував до порушення її прав володіння та користування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, представник позивачів ОСОБА_9 ОСОБА_10 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Просили первісний позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_12 та її представники в судовому засіданні проти первісного позову заперечили та просили в задоволенні первісного позову відмовити, а вимоги зустрічної позовної задовольнити в повному обсязі.

Представник Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, вказавши на те, що оскаржувана ухвала 3-ї сесії 5-ого скликання ЛМР від 13.07.2006 р. № 121, зокрема в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки по вул. Джерельній 73Б, площею 0,0182 га для обслуговування житлового будинку прийнята в порядку, в спосіб та в межах наданих органу місцевого самоврядування чинним законодавством України повноважень, зокрема Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", що вказує на безпідставність вимог позивачів за первісним позовом, а відтак підстав для скасування державного акту також немає. Щодо вимог зустрічного позову покладається на думку суду.

Представники Управління Держземагенства у м. Львові, Управління Держкомзему у м. Львові, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», АТП № 24654 в судове засідання не зявилися, хоч про місце, час та дату судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити з наступних підстав.

Згідно з розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №1025 від 09.09.2003 року «Про присвоєння поштового номера» розділено будинковолодіння №73а по вул. Бічна Джерельна на два самостійних з присвоєнням окремих номерів, а саме:

- частині будинку, що належить ОСОБА_3 загальною площею 27,8кв.м., присвоїти поштовий номер 73 «б» на вул. Б.Джерельній;

- частині будинку, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 загальною площею 53кв.м., залишити поштовий номер 73 «а» на вул. Б. Джерельній.

Згідно з ухвали Львівської міської ради №2576 від 11.10.2005 року «Про ліквідацію назви вулиці «Бічна джерельна» було ліквідовано назву вулиці «Бічна Джерельна» та будинки на вулиці Бічній Джерельній №73а та №73б вважати такими, що знаходяться на вул. Джерельній №73а та 73б.

Відповідно до архівного витягу від 09.12.2010 року рішенням Львівської міської ради депутатів трудящих виконавчого комітету № 1504 від 13.10.1953 року за будинком №73А на вул. Б. Джерельній було закріплено земельну ділянку площею 285,8м.кв.

Згідно з договору дарування від 02.12.1997 року відповідач ОСОБА_3 набула право власності на частину жилого будинку загальною площею 27,8кв.м., який знаходиться за адресою вул. Джерельна, 73А у м. Львові.

У відповідності до акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 2005 року встановлено та узгоджено межі земельної ділянки по вул. Джерельній 73Б, а саме зазначено, що встановлені в натурі межі є явними та беззаперечними, та з боку присутніх суміжних землекористувачів ОСОБА_4, яка на той момент була власником будинку по вул. Джерельній 73-А, та ОСОБА_6 - власника будинку по вул. Джерельній 67, будь-яких заперечень не поступило.

Факт узгодження такої межі також зазначений у первісній позовній заяві та не заперечується позивачами.

Ухвалою Львівської міської ради 3-ї сесії 5-ого скликання від 13.07.2006 р. № 121 відповідачу за первісним позовом ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Джерельній 73-Б площею 0.0182 га для обслуговування житлового будинку.

06 листопада 2007 року на підставі зазначеної ухвали Львівської міської ради від 13.07.2006 р. № 121 ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №462353 з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку за адресою: м. Львів, вул. Джерельній 73 б, площею 0.0182 га.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4, якою узгоджено в 2005 року межу, зазначену в акті встановлення та узгодження меж.

Згідно із свідоцтва про право власності від 05.07.2012 року, яке видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_2 належить 13/25 ідеальних часток житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Джерельна,73а.

Згідно із свідоцтва про право власності від 05.07.2012 року, яке видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_1 належить 12/25 ідеальних часток житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Джерельна,73а.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки на вул. Джерельній,73Б комісії управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18.03.2013 року вказано, що власники будинку по вул. Джерельній 73А самовільно перенесли огорожу на 0,65 м в сторону земельної ділянки ОСОБА_3 на вул. Джерельній 73А.

Відділом Держземагентва надано відповідь, що нерухоме майно, яке належить позивачу ОСОБА_2 знаходиться в межах земельної ділянки, яка перебуває в користуванні АТП 24654, а не ділянки, закріпленої за будинком №73А. Зазначене підтверджується також тим, що згідно технічного паспорту позивачів від 04.11.2010 року на буд.73А на вул. Джерельній у м. Львові площа земельної ділянки, відносно первинно закріпленої за обидвома теперішніми будинками (285,8м.кв) зросла до 358м.кв.

Згідно з висновку судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2015 року №4909, вбачається, що в цілому межі земельної ділянки площею 0,0182 га за адресою м. Львів, вул. Джерельна, 73Б, належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту, серія ЯД №462353 від 06.11.2007 року про право власності на земельну ділянку, є такими, що були погоджені актом встановлення та узгодження меж від 2005 року, підписаного ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та вказано на зміщення азбесто-цементної огорожі по межі земельних ділянок будинків 73-А та 73-Б по вул. Джерельна у м. Львові.

Висновок повторної судової земельно-технічної експертизи від 27.12.2016 року №2635 вказує, що при розмірі ділянки 0,0182 га за адресою: м. Львів, буд 73Б належної ОСОБА_3 на підставі державного акту, серія ЯД № 462353 від 06.11.2007 р. про право власності на земельну ділянку межа буде проходити по частині будинку № 73А по вул. Джерельна в м. Львові.

Згідно з висновку експертизи з технічного обслуговування від 09 вересня 2016 року №16.46.10.04.41.20.3624/4044 вбачається перекладання спільної стіни між будинками №№ 73А та 73Б на вул. Джерельній у м. Львові та влаштування нових фундаментів.

Таким чином, вбачається, що межа земельної ділянки узгоджена згідно акту встановлення та узгодження меж відповідає зазначеній у державному акті, однак порушена шляхом влаштування нових стін та фундаменту позивачами за первісним позовом, при цьому суд також враховує, що зазначені особи набули свої права на нерухоме майно значно пізніше аніж відповідач ОСОБА_3

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що дані технічного паспорта, на які покликаються позивачі, в розумінні вимог Земельного кодексу України та інших актів у сфері регулювання земельних правовідносин не є землевпорядною документацією.

Згідно з ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Стаття 126 Земельного кодексу України регламентує, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначаються ч. 2 зазначеної статті ЦК України.

Частиною 1 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

За змістом ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється утому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року, передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стосовно вимог, заявлених ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві, суд вважає, що такі підлягають до задоволення зважаючи на наступне.

З акту обстеження земельної ділянки на вул. Джерельній,73Б комісії управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради від 18.03.2013 року вбачається, що власниками будинку №73а на вул. Джерельній встановлено навіс, де зберігаються господарські матеріали. Цей навіс примикає до житлового будинку №73б на вул. Джерельній і частково перекриває вікно, яке влаштоване у кухні гр. ОСОБА_3

З листа Шевченківського РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області від 19.08.2010 року вбачається, що в ході перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1, яка являється власником житлового будинку по вул. Джерельній,73а у м. Львові, порушила вимоги пункту 4.1.4 «Правил пожежної безпеки в Україні», а саме протипожежний розрив між житловими будинками захаращено будівельними матеріалами. По результатах перевірки гр. ОСОБА_1 вручено для виконання припис державного пожежного нагляду від 09.08.2010 року.

З листа Шевченківського РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області від 31.08.2010 року вбачається, що 27.08.2010 року проведено контрольну перевірку ступеня виконання припису державного пожежного нагляду. Під час перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_1 вимоги припису державного пожежного нагляду не виконала, за що було її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу по ст. 188-8 КУпАП.

З висновку експертизи з технічного обстеження №365915.46.10.04.41.20/4621 земельної ділянки S=0,0182га на вул. Джерельній,73 Б у м. Львові від 15.10.2015 року вбачається, що власники будинку №73а самовільно перенесли огорожу на 0,65 м по межі А-В в сторону земельної ділянки будинку №73Б по межі А-Б, чим порушили чинне земельне законодавство України, також встановили навс, де зберігаються будівельні матеріали, який примикає до стіни будинку №73Б по осіб Б-В і частково перекриває вікно кухні, що зменшує природне освітлення приміщення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Як вбачається з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ст.ст.319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Норми ст. ст, 10, 11, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, вбачається, що відсутні підстави для визнання недійсним правового акту органу місцевого самоврядування, згідно якого особа набула права власності на земельну ділянку, а тому первісний позов є безпідставним. Натомість, допустимими та належними доказами доведено, що відповідачами за зустрічним позовом порушуються права позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, відтак такі підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, ЦПК України,, ст. ст. 16, 317, 319,373, 391ЦК України, ст. ст. 3,79,91,125, 126,131,152 ЗК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівської міської ради, третіх осіб - Управління Держземагенства у м. Львові, Управління Держкомзему у м. Львові, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», АТП № 24654 про скасування державного акту на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради відмовити у звязку з його безпідставністю.

Зустрічний позов задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні власником права володіння та користування земельною ділянкою, яка розташована по вул. Джерельній,73Б у м. Львові шляхом зобовязання ОСОБА_1, ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ними частину земельної ділянки, яка відповідно до Державного акту серії ЯД №462353 належить ОСОБА_3 та привести дану земельну ділянку в попередній стан шляхом демонтажу добудованих стін.

Перенести та встановити паркан відповідно по зазначеній у кадастровому плані технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, межі земельної ділянки по вул. Джерельній,73Б у м. Львові, а саме по межі В-А земельної ділянки під кутом 356 16 37.

Зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2 демонтувати навіс разом з господарськими (будівельними) матеріалами, які знаходяться біля стіни будинку по вул. Джерельній,73Б у м. Львові.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 754,70 грн. ( сімсот пятдесят чотири гривні сімдесят копійок).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. співвласниками будинку № 73-А по вул. Джерельна у м. Львові.

Суддя ОСОБА_14