РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1355/17

провадження у справі № 2/0285/1011/17

01 червня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача представник: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись, -

ВСТАНОВИВ:

6 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якій просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти на його користь в розмірі ? частини від його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання тобто до липня місяця 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач у справі є його батьком та сплачував аліменти на користь матері на його утримання до стягнення ним повноліття.11 вересня 2016 року стягнення аліментів припинилось, матеріально його забезпечувала лише мати. З вересня 2016 року він вступив на стаціонарне навчання в ОСОБА_4 Сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного в м. Львові де буде навчатись до липня місяця 2020 року. Хоча навчальний процес мінімально забезпечений за рахунок держави, але потрібні і інші витрати у звязку з навчанням, це придбання спортивного одягу, додаткове харчування, проїзд додому і назад на навчання та на придбання ноутбуку. Відповідач має постійний регулярний дохід та можливість надати матеріальну допомогу.

Відповідач 30.05.2017 року подав заперечення, які зводяться до того, що він позовні визнає частково та просить стягувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі. Оскільки він сплачує аліменти на утримання сина від іншого шлюбу в розмірі 1/5 частки від його доходу, проживає зі своє матірю, яка хворіє, отримує мінімальну пенсію. Він оплачує комунальні платежі та надає допомогу матері, яка потребує постійного лікування. Перебуваючи на військовій службі він був тяжко поранений, переніс операцію, а тому в даний час його стан здоровя потребує постійного лікування, проведення діагностики, а також операцій на що потрібні значні кошти.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимог визнав частково та просив стягувати аліменти в твердій грошовій сумі з підстав зазначених у його запереченнях. Пояснив, що наданий час отримує заробітну плату в розмір 7700 грн.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 091336 від 24.09.1998 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно довідки № 196 від 30 січня 2017 року ОСОБА_3 перебуває на військовій службі являється курсантом 1-го курсу ОСОБА_4 академії сухопутних військ ім. П. Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі. Грошовим забезпеченням у визначених керівником документами, закінчує навчання - до червня 2020 року (а.с.8).

Під час проходження військової служби відповідач ОСОБА_2 29.10.2015 року отримав травму, що підтверджується довідкою № 412 від 21.01.2016 року (а.с.31) та виписками з історії хвороби (а.с.32, 33), довідкою військово-лікарської комісії (а.с.34, 35, 36, 37).

Згідно довідки № 447 від 28.04.2017 року відповідач проживає разом з матірю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30).Відповідач сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, 17.05.2006 року в розмірі 1/5 частини доходів (а.с.58, 59).

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Представник позивача довела суду, що в силу таких обставин як навчання сина, наявності певних витрат на дорогу до місця навчання та інших побутових витрат повязаних із навчанням та відсутність можливості у матері надавати належну матеріальну допомогу на навчання, син потребує матеріальної допомоги на навчання.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і визначає аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Посилання відповідача на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 183, 184 СК України наявність у відповідача регулярного доходу у вигляді заробітної плати, виключає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на навчання в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 6 квітня 2017 року і до закінчення навчання - червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 6 червня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків