Справа № 690/61/17
Провадження № 2/690/64/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 травня 2017 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Линдюка В.С.,
при секретарі Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про комплексне обслуговування фізичних осіб у загальній сумі 30 614,32 грн., з яких: 19 782,41 грн. тіло кредиту, 9 394,35 грн. прострочка по тілу, 45,48 грн. відсотки за кредитом, 1 392,08 грн. неустойка.
У порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, як наслідок, станом на 06.12.2016 року виникла заборгованість по тіло кредиту 19 782,41 грн., прострочка по тілу кредиту 9 394,35 грн., відсотки за кредитом 45,48 грн., а розмір неустойки склав 1 392,08 грн.
Позивач, його представник у судове засідання не зявились, надіслали до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи за їх відсутності. Також вказали, що не заперечують проти постановлення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила. Заяви про визнання позову чи про розгляд справи без її участі до суду не надходило.
З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Відповідно до анкети-заяви про акцепт від 02.12.2013 року ОСОБА_1 акцептувала публічну пропозицію ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з додатками до нього.
Умовами пп. 4.2.9.1, 4.2.9.2, 4.2.9.3 п. 4.2.9. Договору передбачено наслідки виникнення несанкціонованої заборгованості (заборгованості клієнта перед банком за операціями, що вчинені клієнтом за поточним рахунком, рахунком ЕПЗ, депозитним рахунком, що виникла внаслідок неможливості задоволення вимог банку до клієнта щодо сплати заборгованості клієнта перед банком з будь-яких причин, в тому числі, але не виключно у звязку із накладенням арешту коштів, що зберігаються на відповідному рахунку клієнта тощо) за рахунком ЕПЗ (електронного засобу платежу) та порядок повернення її банку.
За змістом п. 4.2.18 Договору клієнт зобовязаний достроково виконати всі боргові зобовязання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку повідомлення.
Відповідно до змісту п.п. 2.2, 2.3 Додатку до Договору, який також підписано відповідачем 02.12.2013 року, процентна ставка за користування коштами кредитної відновлювальної лінії складає 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Розмір обовязкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погоджуються, що його розмір не може бути меншим 50 грн. Дата його сплати до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.
Відповідно до наданого розрахунку, на який відповідачем не надано заперечень, її заборгованість перед позивачем по тілу кредиту становить 19 782,41 грн., відсотки за користування кредитом 45,28 грн., прострочене тіло кредиту 9 394,35 грн., неустойка (штраф) 1 392,08 грн., а загальна заборгованість складає 30 614,32 грн.,
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами з 02.12.2013 року виникли кредитні правовідносини, у яких відповідач був позичальником та зобовязувався повернути позивачу отримані від нього кошти, шляхом використання відновлювальної кредитної лінії, в порядку та на умовах, вказаних у Договорі. Однак відповідач не виконала своєчасно та належним чином взяті на себе зобовязання внаслідок чого й виникла заборгованість про стягнення якої звернувся позивач.
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за Договором, відповідач порушує взяті нею зобовязання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦП України сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 259 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно з п. 12.4. Договору сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, в тому числі із будь-якої угод про використання продуктів банку, що укладені на підставі цього Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 (пятдесят) років. Вказане застереження до цього Договору є договором про збільшення строку позовної давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних і кримінальних справах 29 січня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-155цс13, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Обґрунтованість та правильність суми заборгованості за Договором підтверджується наданими представниками позивача розрахунками, а також випискою про рух коштів по рахунку.
Отже, зважаючи на прострочення виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобовязань за договором про встановлення ліміту кредитування, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь ПАТ «Альфа-Банк» 9 402,44 грн., з них: 6 970,76 грн. основного боргу, 1 731,55 грн. прострочених відсотків, 228,92 грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту, 471,21 грн. пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з ОСОБА_1Г на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 88, 169, 224, 209, 210, 212-215, 294 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Линдюк