Справа № 522/1529/17
Провадження № 2/522/5613/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про скасування незаконних вимог, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 року до Приморського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», по якій позивач просить відмінити умови нарахування та оплати за послуги по середньомісячній нормі споживання прийняті відповідачем за 2015-2016 рр.; зобовязати відповідача провести перерахунок оплати за послуги, які надані позивачу, у відповідності з показаннями приборів позивача.; стягнути з відповідача витрати позивача на метеорологічну перевірку приборів у розмірі 56 грн. 45 коп.; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., транспортні витрати в розмірі 150 гривень та канцелярські послуги в розмірі 33,60 гривень; стягнути з відповідачу компенсацію моральної шкоди, у розмірі 50.000 гривень.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що зареєстрована та проживає у квартирі за адресою м. Одеса, вул. Академіка Філатова б. 62, кв.72, разом з сином ОСОБА_2 З 2004 року встановлені прилади обліку витрат холодної та гарячої води в квартирі позивача.

З 01 січня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» був підписаний типовий Договір № 28312 про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води.

У 2015 році позивачу надійшли повідомлення з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», у яких повідомлялось, що нарахування за послуги будуть проводитися по встановленим нормам середньомісячного споживання, а не на підставі показань приборів позивача, оскільки ОСОБА_1 своєчасно не провела періодичну перевірку приборів.

15.04.2016 року організація нарахувала борг позивачу 1125,36 грн. та повідомила, що послуги водопостачання та каналізації будуть відключені, шляхом застосування системи «Кріт».

В серпні 2016 року в квартирі позивача була проведена заміна старих Приладів на нові, за рахунок позивача.

За ініціативою позивача за рахунок власних коштів у розмірі 56.45 грн., була проведена перевірка в лабораторії ГП «Одесастандартметрологія», витрати на транспортування приладів склали 20,00 грн.

08 вересня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву відповідачу про перерахунок вимог абонентського відділу Малиновського району управління «Водоскид» філіалу «Інфоксводоканал» по оплаті послуг водокористування та водовідведення, але отримала відмову.

03.11.2016 року позивач отримала від відповідача повідомлення про те, що борг по оплаті Послуг складає 1242,90 гривень та з 14.11.2016 році буде відмовлено в наданні та поставці послуг від Організації.

Станом на грудень 2016 року, сума нарахованого боргу складає 1405,56 гривень. Позивач не згодна з даною вимогою, стверджує, що кожний місяць сплачує послуги та боргів не має.

Представник позивача в судове засідання зявився позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог відповідно до наданих суду письмових заперечень проти позову, у яких не погоджується зі змістом заявлених позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

Судом встановлено, позивач, будучи власницею квартири за адресою м. Одеса, вул. Академіка Філатова б. 62, кв.72., і на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» є споживачем послуг водопостачання й водовідведення.

З 01 січня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» був підписаний типовий Договір № 28312 про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На підставі до положень ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово комунальну послугу.

При цьому, відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі ст.22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобовязані, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» , плата за житлово комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін /тарифів.

Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що нарахування на особовому рахунку позивача №01062072 здійснювалися наступним чином:

- з 01.01.2008 р. по 30.06.2014 р. - згідно показань приладів обліку води;

- з 01.07.2014 р. по 31.05.2016 р. - по середньому розрахунку у зв'язку з тим, що показання приладів обліку споживачем ОСОБА_1 не надавалися;

- з 01.06.2015 р. по 15.08.2016 р. на підставі п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630 (надалі по тексту Правил № 630), тобто, згідно з нормативами (нормами) споживання із розрахунку на двох зареєстрованих в квартирі осіб, а саме: ОСОБА_1 - пільга в розмірі 25% «Діти війни» і ОСОБА_2, з урахуванням ступеню благоустрою житлового будинку, згідно з діючими тарифами. Норма на одну особу в місяць складає: холодна вода і водовідведення - 6,697 м. куб. (220 л/доб.). водовідведення гарячої води - 3,957 м. куб. (130л/доб.).

- з 16.08.2016 р. по теперішній час - згідно показів приладів обліку холодної і гарячої води, відповідно до копії акту № 1145/оп від 16.08.2016р.

Станом на 08.06.2017 р. заборгованість за послуги водокористування, яка наявна на особовому рахунку №01062072 позивача склала 1156,60 грн.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. укладеного договору «При виникненні заборгованості, яка перевищує вартість водокористування за останні два місяці, «Виконавець» залишає за собою право припинити «Споживачу» надання послуг в порядку та строки, передбачені п. п. д) п.13.3. «Правил водокористування».

Наявність зазначеної заборгованості свідчить про порушення взятих на себе споживачем зобов'язань, у зв'язку з чим філія «Інфоксводоканал» ТОВ «ІНФОКС» має право на відмову (обмеження) у наданні послуг з водовідведення.

Згідно абз.2 п. 3.4.5. договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, водовідведення гарячої води від 01.01.2008 р. № 28312, укладеного між Позивачем і ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», споживач зобов'язується проводити періодичну повірку квартирних приладів обліку.

Відповідно до копії акту КП «Сервісний центр» від 26.01.2009р. № 172457 термін періодичної повірки лічильників холодної та гарячої води, які встановлені в квартирі позивача, сплинув у І кварталі 2012 року. Це зазначення є невірним, оскільки відповідно до роз'яснень Державного підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 16.11.2009р. №24-8/309 міжповірочний інтервал для водолічильників даного типу було продовжено та складає 4 роки, тобто обов'язок щодо повірки приладів обліку в позивача настав у І кварталі 2013 р. У зв'язку з тим, що позивачем своєчасно не була здійснена державна повірка водолічильників, нарахування за послуги водокористування позивачу з 01.06.2015 р. і по 15.08.2016 року здійснювалися на підставі п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.№ 630, тобто, згідно з нормативами (нормами) споживання з розрахунку на двох зареєстрованих в квартирі осіб, з урахуванням пільги в розмірі 25% «Діти війни» на одну особу та ступеню благоустрою житлового будинку, згідно з діючими тарифами.

Відповідно до п.21 Правил, у разі відсутності засобів обліку води (не повірені водолічильники вважаються відсутніми) плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

Що стосується здійснення перерахунку зазначеної заборгованості, то відповідно до п.32 Правил № 630, виконавець зобов'язаний зменшувати розмір плати за послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

Аналогічне зобов'язання споживача щодо звернення з відповідними підтверджуючими документами для здійснення перерахунку передбачено п. 3.4.4. договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, водовідведення гарячої води від 01.01.2008 р. № 28312.

Згідно п. 3.5.4. вищезазначеного договору «Споживач» має право на несплату послуг водопостачання та водовідведення в випадку відключення «Виконавцем» холодної води та опломбування запірних вентилів на вводах в квартирі споживача. Відповідно до умов наведеного пункту договору позивачу необхідно було звернутися до Абонентського відділу Малиновського району Управління «Водозбут» для опломбування запірних вентилів у квартирі в зв'язку з тим, що ніхто в квартирі не мешкає та немає витрат води. Довідка, яка підтверджує відсутність позивача чи відсутність членів її сім'ї, до Абонентського відділу Малиновського району Управління «Водозбут» позивачкою не надавалася.

В зв'язку з тим, що документи, які б свідчили про перерву в наданні (нена- данні або наданні не в повному обсязі) філією «Інфоксводоканал» послуг з водопостачання та водовідведення, позивачем не надавалися, як і не надавалися письмові заяви та офіційні документи про її відсутність та/ або членів її сім'ї в той чи інший період часу, а тому підстав для здійснення перерахунку наданих послуг водокористування не вбачається. Здійснення перерахунку Відповідачем у зв'язку з несвоєчасним проведенням позивачем періодичної повірки приладів обліку води не передбачено діючим законодавством України.

Щодо позовної вимоги про відміну умов нарахування та оплати за послуги по середньомісячній нормі споживання прийняті відповідачем за 2015-2016 рр. суд зазначає наступне.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд вважає, що заявлена позивачем вимога відмінити умови нарахування та оплати за послуги по середньомісячній нормі споживання прийняті відповідачем за 2015-2016 рр. не відноситься до жодного з визначених законодавством можливих способів захисту прав і обовязків та, зокрема, не передбачені діючим Цивільним кодексом України. Тому така позовна вимога не підлягає задоволенню.

Витрати позивача на метрологічну повірку приладів розмірі 56 грн. 45 коп., які вона просить стягнути з відповідача, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до абз.2 п. 3.4.5. договору про надання послуг з постачання холодної води й водовідведення, водовідведення гарячої води від 01.01.2008 р. № 28312, укладеного між позивачем і ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», споживач зобов'язується проводити періодичну повірку квартирних приладів і обліку.

Вимоги щодо стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу в розмірі 300 гривень задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до абз.3,4 п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, позовна вимога щодо стягнення з Відповідача транспортних витрат в розмірі 150 грн. та канцелярські послуги (здійснення ксерокопій документів) в розмірі 33,60 грн., документально не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

За змістом частини 1, 2, 5 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з цього, позивач повинен довести наявність моральної шкоди, наявність неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування та його обрахування, що позивачем не зроблено.

Так, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що саме з вини відповідача позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода, у звязку з тим, що зазначені послуги відповідачем не надавалися.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведеного вище суд вважає позов є не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за недоведеністю вимог.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про скасування незаконних вимог, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук