Справа № 496/4565/16-ц
Провадження № 2/496/638/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_2 про припинення права приватної власності на земельну ділянку, визнання нечинним та скасування рішення Августівської сільської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, уточнивши який (а.с.119-125), просить припинити право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,128 га наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розміщеної за адресою: АДРЕСА_1; визнати нечинним та скасувати рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 490 від 06.11.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,128 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміщеної за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_2, загальною площею 0,128 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) виданий на ім'я ОСОБА_2 від 09.04.2009 року, серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.09.516.00058; скасувати в Державному земельному кадастрі, Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі, Поземельній книзі в паперовій формі, в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - державну реєстрацію, всі рішення, відомості та записи в електронній та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_2, переданої у приватну власність на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_2, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.09.516.00058.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.09.2010 року по цивільній справі № 2-749/2010 р. встановлено факт смерті ОСОБА_4, що сталася у 2000 році в с.Котовка Біляївського району Одеської області, встановлено факт прийняття ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини - 1/2 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла у 2000 році; встановлено факт володіння на праві власності 1/2 частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частини вказаного житлового будинку, після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення набрало законної сили. Судами касаційної та апеляційної інстанцій встановлено що ОСОБА_4 була власницею ? частини будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 07.05.1993 року. На підставі договору дарування від 27.11.2001 року, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 прийняли в дар іншу частину вказаного житлового будинку. Відповідно до довідки, виданої Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі Августівської сільської ради за № 16/1377 житловий будинок в АДРЕСА_1, значиться за співвласниками ОСОБА_2 ? частина та ОСОБА_4 ? частина. ОСОБА_2 09.04.2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,128 га за цією ж адресою. Тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються співвласниками зазначеного житлового будинку. Після вирішення спору у судах всіх інстанцій, 08.02.2016 року ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на ? частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 11.02.2016 року. Право власності було зареєєстровано на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.09.2010 року, справа № 2-749. Але позивачці чинять перешкоди у користуванні її частиною житлового будинку і земельної ділянки. Вважає, що її права порушені, внаслідок чого вона звернулася до суду з позовною заявою.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача - Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання повторно не з»явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з»явилася, але від неї надійшло заперечення на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, також просила справу розглянути у її відсутність (а.с.54-57, 67-70, 82, 133-135).

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, встановлено факт смерті ОСОБА_4, встановлено факт прийняття ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини - 1/2 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла у 2000 році; встановлено факт володіння на праві власності 1/2 частиною вказаного житлового будинку ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнано за нею право власності у порядку спадкування за законом на ? частину вказаного житлового будинку, після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). Рішення набрало законної сили.

Судами касаційної та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 була власницею ? частини будинку АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 07.05.1993 року (а.с.27).

На підставі договору дарування від 27.11.2001 року ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 прийняли в дар іншу ? частину будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 2700 кв.м. (а.с.28).

Відповідно до довідки, виданої Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі Августівської сільської ради за № 16/1377 житловий будинок в АДРЕСА_1, значиться за співвласниками ОСОБА_2 (? частина) та ОСОБА_4 (? частина).

ОСОБА_2 09.04.2009 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,128 га., яка розташована за АДРЕСА_1 (а.с.92).

Державний акт видано на підставі рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 490 від 06.11.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,128 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.113 зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного вбачається, що співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (1/2 частина) і ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (1/2 частина).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна від 11.02.2016 року 08.02.2016 року ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на ? частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 22.07.2015 року, вищевказаний будинок складається з житлового будинку загальною площею 97,4 кв.м., житловою 31.0 кв.м., підсобною 66,4 кв.м., надвірних споруд - сараю та огорожі. Житловий будинок складається з двох частин (а.с.36-40).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2002 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 22 квітня 2007 р. № 997-V (997-16) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VI.

Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму рішенні від 04.04.2012 року (справа 6-48098св11) та Верховний Суд України в своєму рішенні від 22.09.2010 року, (справа 6-21356св10) зробили висновки щодо незаконності одноособової приватизації земельної ділянки, на якій розташований будинок належний двом власникам в різних частинах кожному.

ОСОБА_2, знаючи що ? частина вищевказаного будинку належить іншій особі, якій повинна належати і ? частина земельної ділянки для обслуговування цієї частини будинку, здійснила приватизацію всієї земельної ділянки, чим порушила право користування і право на приватизацію ? частини присадибної земельної ділянки ОСОБА_1

Відповідно до листа Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 437/02-13 від 30.08.2016 року ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на землю, а також те, що на момент укладення договору дарування гр. ОСОБА_4 зареєстрованого в книзі нотаріальних дій від 07 травня 1993 року з № 1004 відповідно до записів в погосподарській книзі № 19 за 1991-1995 роки, за даною громадянкою земельна ділянка не зазначалась. Запис про землі в приватній власності та користуванні громадян з'явився у погосподарській книзі № 15 за 2001-2005 роки. Проте, знаючи про договір дарування ? частини будинку ОСОБА_4, всупереч нормам чинного на той момент Законодавства, Августівська сільрада не законно передала у власність відповідачці всю земельну ділянку на якій розташований будинок.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2013 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01.01.2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Стаття 126 ЗК України викладена в новій редакції, відповідно до якої право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 вказаного закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно являє собою офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.п. 49-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, запис у Поземельній книзі скасовується Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

В ситуаційній схемі, яка міститься у витребуваному проекті із землеустрою та в акті встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки від 10.11.2008 року, який міститься у витребуваній технічній документації із землеустрою, відсутні підписи суміжних землевласників.

Відповідно до п. б. ч. 2 ст. 198 ЗК України (яка була чинна на той момент), кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню, але в частині визнання нечинним рішення Августівської сільської ради, державного ату та скасування державної реєстрації.

В частині позовних вимог про припинення права власності позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для припинення права власності згідно ст. 140 ЗК України та ст. 378 ЦК України немає, а тому позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст. ст. 16, 126, 356, 357, 358, 377 ЦК України, ст.ст. 126, 152, 155, 198 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2013 року № 1141, п.п. 49-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_2 про припинення права приватної власності на земельну ділянку, визнання нечинним та скасування рішення Августівської сільської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації - задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 490 від 06.11.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,128 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Визнати недійсним та скасувати державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, загальною площею 0,128 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданий на ім'я ОСОБА_2 09.04.2009 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.09.516.00058.

Скасувати в Державному земельному кадастрі, Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі, Поземельній книзі в паперовій формі, в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - державну реєстрацію, всі рішення, відомості та записи в електронній та паперовій формах про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5, переданої у приватну власність на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого на ім'я ОСОБА_2 09.04.2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.09.516.00058.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: Трушина О.І.