справа № 361/3892/17
провадження № 2/361/2359/17
У Х В А Л А

30 жовтня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міськрайонне управління у Броварському районі та місті Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,

установив:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження в справі, оскільки зазначені позовні вимоги по суті справи предявлені не до відповідача ОСОБА_2, а до третьої особи нотаріуса, як державного реєстратора, тому даний спір є публічно-правовим, а сам позов має розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

В судове засідання представник третьої особи Міськрайонного управління у Броварському районі та місті Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області та третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши думку сторін, які зявилися в судове засідання, суд дійшов висновку, що заява про закриття провадження в справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовними вимогами, такого роду спорів, як правило є: 1) визнання протиправними дії приватного нотаріуса при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесенню записів за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 2) скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняті приватним нотаріусом; 3) скасування державної реєстрацію прав на нерухоме майно.

Враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (№21-41а16) у справі за позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, в якій зазначено, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК, внаслідок чого провадження у адміністративній справі закрито.

Тобто три судові палати (адміністративна, господарська, цивільна) вищої ланки судової системи України вважають, що в такого роду спорах позивачем фактично оскаржується правомірність набуття третіми особами права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача належить йому на праві власності, а не фактичні адміністративно - управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію, а отже такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

По-перше, позивач ОСОБА_1 звертається з позовом до ОСОБА_2, а не до нотаріуса як до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

По-друге, у межах спірних правовідносин питання виконання чи не виконання умов цивільно-правової угоди (договору купівлі-продажу земельної ділянки) не є безпосередньою підставою для звернення до суду.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення нотаріуса про реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім'я колишнього власника земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 з мотивів відсутності правових підстав для реєстрації права власності на підставі дубліката державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на його ім'я.

Основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій третьої особи приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно з посиланням, зокрема, на порушення норм Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень) державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

За визначенням ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Наведені правові норми вказують, що нотаріус, як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, наділений повноваженнями з реєстрації прав на нерухоме майно та виконує владні управлінські функції на підставі норм Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому у межах спірних правовідносин є субєктом владних повноважень.

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 просила суд визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності на імя ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:045:0044, розташовану за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Батуринська, 19, що зареєстроване 18 жовтня 2016 року в реєстрі за №16958560 приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Таким чином, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії щодо державної реєстрації права власності, прийняті/вчинені нотаріусом, як суб'єктом владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом п. 1 ч. п1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначення п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

Враховуючи наведене в сукупності, суд, керуючись ч. 1 ст. 244-2 КАС України, прийшов до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14.06.2016р. у справі №21-41а16 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання та закриття провадження в справі, оскільки даний спір має вирішуватися в рамках адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205, ст. 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Міськрайонне управління у Броварському районі та місті Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С.Сердинський