Справа № 639/5844/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дергачівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області , Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду , суд -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дергачівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області , Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду у розмірі 3 000 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що починаючи з грудня 2008 року по грудень 2014 року незаконно переслідувався органами прокуратури та досудового слідства, а це в загалом становить 72 місяці /6 років/. В результаті незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури та суду, ін. зазнав шкоди як громадянин, батько,чоловік та син. Так , в грудні 2008 року СУ ГУМВС України В Харківській області порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України. 12 січня 2009 року йому було пред'явлено обвинувачення за статтею 115 частиною 1 КК України. В березні 2009 року СУ ГУМВС України в Харківській області були змінені підстави порушення кримінальної справи відносно нього з ч. 1 ст. 115 КК України за п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України. 24 березня 2009 року СУ ГУМВС України в Харківській області відносно нього порушено кримінальну справу за ст. 187 ч. 4 КК України за фактом розбійного нападу відносно ОСОБА_3. Явка з повинною була написана ним внаслідок застосування знущань , тортур, погроз застосування фізичного спливу, застосуванням заходів психологічного тиску. Він вимушений був визнати свою винність у скоєнні розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_3 нібито за попередньою змовою з ОСОБА_4. Розслідування кримінальної справи проводило СУ ГУМВС України в Харківській області, обвинувальний висновок 10.09.2010 року було затверджено заступником прокурора Харківської області , державне обвинувачення в суді підтримувала прокуратура Дергачівського району Харківської області та прокуратура Харківської області. Під час розслідування СУ ГУМВС Украйни в Харківській області було допущено цілу низку брутальних порушень закону,зокрема , до нього систематично застосовувалися незаконні заходи психологічного впливу, він вимушений був підписувати документи , які складав слідчий. Органом досудового розслідування докази у справі були сфальсифіковані, висунуте обвинувачення було незаконним. Кримінальна справа декілька разів поверталася на додаткове розслідування. 19 грудня 2014 року прокуратурою Харківської області кримінальне провадження стосовно нього та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України та п.п. 6,12 ч. 2 с. 115 КК України закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Незаконні дії зі сторони органів досудового слідства прокуратури та суду полягають в тому, що замість захисту законних права та інтересів громадян України , вони зацікавлені виключно на виконанні якогось віртуального плану, який складений ними для висвітлення інформації про їх дієві заходи щодо розкриває мості злочинів. Їхні дії по відношенню до нього не тільки порушують ряд нормативно- правових актів України . але й норми Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Замість того щоб здійснювати законне розслідування та шукати справжнього злочинця співробітники Золочівського РВ ГУ МВС України, а тепер Дергачівський ВП ГУНП в Харківській області . застосовували до нього тортури . знущання та психологічно давили на нього в результаті чого він під страхом за своє життя та життя своїх рідних підписав явку з повинною і в подальшому підписував різноманітні документи , в яких нічого не розумів. Так як не є юристом. Він неодноразово звертався до органів прокуратури з надією про захист свого життя та життя своїх близьких від дій органів досудового слідства , однак натомість отримував відмову та й різноманітні покарання як вплив фізичного насильства. Так і вплив психологічного тиску. За період проведення формального досудового слідства він знаходився під арештом в слідчому ізоляторі Харківської області , де на нього також здійснювали, на вимогу прокуратури акти психологічного впливу шляхом приниження та різноманітними покараннями: це як догана поміщення його до карцерного приміщення, тощо. За ці 6 років він втратив усі свої соціальні зв'язки , його діти боялися свого батька /його/, дружина перестала спілкуватися з ним, мати відмовилася від нього . Йому взагалі хотілося покінчити життя самогубством , і спроби в нього були. За період незаконного кримінального переслідування , його стан здоров'я погіршився , з'явилися психічні розлади, самотині захворювання. Протягом 6 довгих років , які він пережив під впливом незаконних дій органів досудового слідства та прокуратури . він не мав змоги спостерігати як ростуть його діти,допомагати дружині та матері. На даний момент він знаходиться в ХУВП №27 на підставі вироку Апеляційного суду Харківської області від 30.04.2010 року , який також в більшій мірі сфальсифікований, так як на його думку прийнятий завідомо, оскільки до нього зі сторони суддів та слідчих вже було упереджене відношення. Задоволення його позову, принесе його матері , дружині та дітям офіційне вибачення від Золочівського РВ, оскільки саме вони займалися фальсифікацією справи по відношенню до нього, а також компенсацію його близьким збитків . які він отримав протягом незаконного утримання в СІЗО та допоможе дітям отримати хоч фінансову компенсацію за те. Що він був відсутній таких довгий період часу Його мати зможе отримати від нього допомогу, яку так сильно потребує.

У судовому засіданні позивач у справі повністю підтримав позовні вимог та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач - Дергачівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Харківській області у судове засідання не з'явився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Харківської обласної прокуратури проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що 25.07.2008 року СВ Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області була порушена кримінальна справа №80080056 за фактом умисного вбивства ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України. ОСОБА_1, який знаходився в ІТТ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, 13.12. 2008 року написав явку з повинною, у якій повідомив про обставини вбивства ОСОБА_3, скоєного спільно з ОСОБА_4. ОСОБА_4 також було написано явку з повинною. 19.12.2014 року процесуальним керівником досудовим розслідуванням - прокурором відділу прокуратури області на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження стосовно підозрюваних , оскільки під час досудового розслідування та судового слідства не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і вичерпані всі можливості їх отримання. При цьому вироком апеляційного суду Харківської області від 30.04.2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів , передбачених п.п. 6,12,13 ч. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили. Отже позивача визнано невинуватим за одним епізодом злочинної діяльності, що виключає відшкодування на його користь моральної шкоди . Вказане узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в рішенні суду від 29.05.2013 року у справі №6-13760св13. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу , що здійснює оперативно - розшукову діяльність . досудове розслідування , прокуратури або суду, виникає у випадках . передбачених законом.. При цьому ч. 4 ст. 1176 ЦК України прямо передбачає , що фізична особа у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом само обмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Враховуючи, що ОСОБА_1 13.12. 2008 року особисто написано явку з повинною, у якій повідомлено про обставини вбивства ОСОБА_3 у подальшому позивач добровільно приймав участь у слідчих діях, а від своїх показів відмовився лише під час судового розгляду . згідно ч. 4 ст. 1176 ЦК України він не має права на відшкодування шкоди, оскілки шляхом самообмови перешкоджав з'ясуванню істини. Об'єктивні дані застосування до ОСОБА_1 насильства та/або примушування до написання явки з повинною відсутні. Посадові особи органів прокуратури Харківської області незаконні дії стосовно ОСОБА_1 не вчиняли, доказів протиправності дій саме цього органу під час досудового слідства та судового розгляду , позивачем не надано.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області позов не визнав та пояснив, що згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою /Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування/ у порядку , визначеному законом. Відповідно до «Порядку виконання рішень про сягання коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ» . який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845/із змінами/ відшкодування шкоди здійснюється Державною казначейською службою України за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Крім того , відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2017 рік» бюджетні призначенні щодо відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди , завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями , діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб відкритий для Державної казначейської служби України. Згідно пункту 8 ст. 7 Бюджетного кодексу , бюджетні кошти використовуються тільки на цілі , визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Згідно із ст. 23 Бюджетного кодексу будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України. Головне управління не маж відповідних бюджетних призначень за програмою /КПКВ 3504040/ та повноважень щодо виплати позивачу коштів на відшкодування шкоди , тому рахунки на зазначені цілі в Головному управління не відкриті. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. В своїх поясненнях представник посилається на вимоги ст. 1173 ЦК України, в якій зазначено, що відповідальність за шкоду , завдану внаслідок незаконних рішень. Дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Тобто прийняття рішення , що не відповідає закону або іншому нормативно-правовому акту. Здійснення інших незаконних дій у сфері адміністративного управління, зокрема перевищення зазначеними органами своєї компетенції. Крім того . виходячи з визначення шкоди . яке міститься у ст. 22 ЦК України та вини відповідача у її заподіянні, відповідно до ст. 170,176 ЦК України , якими передбачено, що держава здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їх компетенції, встановленої законом , а тому в деліктних правовідносинах зобов'язання держави не може бути покладене на Головне управління яке відповідно до Положення , затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 року №118 /із змінами/, є територіальним органом Казначейства України та юридичною особою публічного права. Відповідно до покладених завдань Головне управління здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників , одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів , операцій з коштами бюджетів та інші. Окрім цього , визнання ОСОБА_1.ж невинуватим за одним епізодом діяння при винесенні обвинувального вироку по іншому епізоду злочинної діяльності, не є підставою для застосування п. 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди . завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства. прокуратури і суду,затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України , Генеральної прокуратури України , Міністерства фінансів України 6 березня 1996 року №196/1131. Матеріалами справи не підтверджується твердження позивача про втрату заробітку . неможливості реалізації своїх звичок та бажань, порушень морально - психологічного клімату в сім'ї та на роботі, порушень життєвих зв'язків позивача та його стосунків з оточуючими людьми. Доказів настання інших негативних наслідків позивачем не надано. Будь-яких розрахунків , фактичних доказів чи висновків судово- психологічної експертизи . що підтверджують розмір завданої шкоди позивачем не надано. Отже . примушення Головне управління до проведення виплати позивачу з Державного бюджету моральної шкоди з рахунків . що відкриті в Головному управлінні , призведе до їх нецільового використання та буде порушувати норми Конституції України та Бюджетного кодексу України.

Суд, вислухав пояснення позивача,представників відповідачів . дослідивши матеріали справи,вважає, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за п. п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Особливість спірних правовідносин полягає у тому, що завдана фізичній особі внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності шкода відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Системний аналіз положень ст. 56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) дають підстави для висновку про те, що питання відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, вирішуються у позовному порядку цивільного судочинства. Відповідачем за таким позовом має визнаватись держава Україна і Державне казначейство України, а органи, діями (рішеннями) працівників яких завдано шкоду, - третіми особами. Доказуванню у даній справі підлягають факт незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності як підстава, що відповідно до ст. 2 Закону дає право на відшкодування шкоди державою, у чому полягає завдана майнова та моральна шкода і чи підлягає вона відшкодуванню у передбаченому ст.ст. 3,4 Закону порядку, чи відповідає заявлений розмір моральної шкоди положенням ст. 13 Закону тощо.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною 1 ст. 33 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка мала відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Проте позивач не звертався до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - відповідну казначейську службу яка представляє державу Україну або про залучення до участі її у справі як співвідповідача.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і спрямовує здійснення їх прав.

На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, позивача було попереджено про про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і спрямовує здійснення їх прав.

В даному випадку не являється належним відповідачем Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, оскільки воно є окремою юридичною особою, має самостійний кошторис видатків, печатку та несе відповідальність тільки за своїми зобов'язаннями.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з аналогічним позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. 10,11,33,209,212,213,215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.