АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2887/17 Головуючий 1 інст. - Нев`ядомський Д.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області Тепляков А.П. про розстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилалася на те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к задоволено цивільний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» та стягнуто з неї на користь банку 158200,00 грн.

Зазначила, що постановою Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області Тепляковим А.П. від 25 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження № 49730918. Державним виконавцем актом від 20 січня 2016 року описано та арештовано її єдину однокімнатну квартиру в місті Авдіївка Донецької області та подано заяву до Державного підприємства «Сетам» на примусову реалізацію арештованої квартири.

Вказала, що станом на 19 вересня 2016 року заборгованість становила 102774,76 грн., тобто нею погашено вже 55425,24 грн. За дев'ять місяців нею погашено більше третини боргу, тому, якщо їй надати ще 18 місяців строку, то вона зможе погасити борг повністю, але для цього їй потрібне житло, оскільки без нього вона не може стабільно працювати та отримувати дохід, у зв'язку з чим є необхідність надати розстрочку, якою буде зупинено примусову реалізацію її майна.

Зазначила, що проведення антитерористичної операції на території міста унеможливлює миттєво погасити борг і є винятковою обставиною, яка дозволяє надати розстрочку у виконанні рішення суду.

Просила зупинити виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова за вироком від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к, в частині примусової реалізації майна; розстрочити виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к в частині цивільних позовних вимог, а саме стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» майнову шкоду в розмірі 158200,00 грн. рівними платежами строком на 2 роки, тобто до 31 грудня 2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення - задоволено, зупинено виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова за вироком від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к в частині примусової реалізації майна; розстрочено виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к в частині цивільних позовних вимог, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» майнову шкоду в розмірі 158200,00 грн. рівними платежами строком на 2 роки, тобто до 31 грудня 2018 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу - скасувати та відмовити у задоволенні заяви, судові витрати покласти на боржника. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 вже зверталась із заявою про розстрочку виконання вироку та зупинення виконання виконавчого листа, в задоволенні якої їй було відмовлено, тобто, вже ухвалено судове рішення з тих самих підстав та з такими ж вимогами, тому ця справа взагалі повинна бути закрита; що зупиняючи виконання рішення, суд першої інстанції фактично сприяє ухиленню боржника від відповідальності.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явилася, хоча повідомлялася про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Зупиняючи виконання виконавчого листа та здійснюючи розстрочку виконання вироку суду, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_2 не погашено.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області з 25 грудня 2015 року знаходиться виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Харкова за вироком від 22 січня 2015 року по справі № 640/22980/14-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» майнової шкоди в розмірі 158200,00 грн.

Станом на 19 вересня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 складала 102774, 76 грн.

Із наданої до суду апеляційної інстанції довідки вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року погашено в повному обсязі, дебіторську заборгованість перед банком закрито.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснила, що ОСОБА_2 заборгованість за вироком суду погасила, в тому числі і за рахунок реалізації описаного державним виконавцем майна, тому підстав для розстрочки виконання судового рішення немає, оскільки заборгованість станом на 26 вересня 2016 року відсутня, про що відомо і виконавчій установі, і ОСОБА_2 З цього приводу банком направлено заяву до виконавчої установи про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Інші зобов'язання за цим виконавчим документом у ОСОБА_2 відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою у грудні 2016 року, тобто вже після того, як було реалізовано описане державним виконавцем майна і заборгованість перед банком погашена.

Із змісту статті 373 ЦПК України та частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин вбачається, що за наявності обставин, що утруднюють виконання (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) за заявою державного виконавця або за заявою сторони виконавчого провадження, суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Проте, відстрочення та розстрочення виконання судового рішення можливо за умови, якщо судове рішення не виконане.

Враховуючи, що заборгованість ОСОБА_2 станом на день подачі заяви до суду вже була погашена, суд першої інстанції, не з'ясувавши повно обставини у справі, дійшов хибного висновку щодо зупинення виконання виконавчого листа та розстрочення виконання вироку.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із змісту цієї статті вбачається, що захисту підлягає тільки порушене право.

Оскільки право ОСОБА_2 на час подачі заяви до суду першої інстанції не було порушено, її заява не підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1600,00 грн. вирішено відповідно до статті 82, частин 1, 4, 5 статті 88 ЦПК України та враховуючи, що ОСОБА_2 перебуває в скрутному матеріальному становищі, судова колегія вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від оплати судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2017 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії