У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 знаходилися у зареєстрованому шлюбі до 10 вересня 2013 року.

З вересня 2013 року відповідач добровільно залишив квартиру АДРЕСА_1, вивіз із квартири всі цінні речі та переїхав на проживання у власний будинок АДРЕСА_3.

А тому, позивачі просили на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення, посилаючись на те, що спірну квартиру він отримав як суддя апеляційного суду Одеської області.

В подальшому спірна квартира незаконно була приватизована ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але він продовжував там жити до хвороби своєї матері, внаслідок якої між ним та його колишньою дружиною погіршилися стосунки, він вимушений був розірвати із нею шлюб.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 змінила замки та відмовила йому в доступі до його особистих речей, частину яких видала йому тільки після втручання дільничного інспектора.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Вселено ОСОБА_5 в кімнату загальною площею 14,0 кв. м, яка визначена в технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судами установлено, що на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 07 лютого 2008 року № 65/01-06, відповідно до клопотання голови апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2008 року, був затверджений протокол засідання президії апеляційного суду Одеської області про надання судді ОСОБА_5 трикімнатної квартири (будівельний № 46, в подальшому номер 91), житловою площею 55,2 кв. м по АДРЕСА_1 з урахуванням права на додаткову житлову площу згідно пункту 3.2. вищевказаного розпорядження.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_5 02 грудня 2009 року був виданий ордер серії МР № 8282 на право зайняття жилого приміщення: ізольованої 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 складом сім'ї з трьох осіб: ОСОБА_5 - наймач, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - дочка.

Розпорядженням органу приватизації Одеської міської ради від 22 січня 2010 року № 215568 спірну квартиру було приватизовано лише за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та видано свідоцтво про право власності на житло, за яким спірна квартира належить їм на праві часткової власності в рівних частках.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Установлено, що на початку 2013 року ОСОБА_5 у зв'язку з хворобою матері тривалий час знаходився з нею за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою та актом голови ОСНК мікрорайону «Чубаївка» від 27 липня 2016 року.

Отже, на підставі наявних у справі доказів суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 не проживав в спірній квартирі з вересня 2013 року у зв'язку з поважними причинами.

Висновок судів про те, що підстави визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування спірною квартирою відсутні є обґрунтованим, а його зустрічний позов про вселення доведеним.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представнику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов