Справа № 372/438/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/2697/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 31.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М, Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Обухівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договорів недійсними, тому необхідно накласти арешт на спірний об'єкт нерухомого майна, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2017 року вжито заходи забезпечення позову.

Накладено арешт на належне ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, до набрання чинності судовим рішенням по цій цивільній справі.

Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою залишити дану заяву без задоволення.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності відповідачеві, посилаючись на можливість відчуження майна до вирішення спору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 151 ч 3 ЦПК України "Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду".

Відповідно до ст. 152 ч 3 ЦПК України «Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами».

Відповідно до ст.. 153 ч. 1 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі»

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Посилання апелянта на те, що накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачеві, є необґрунтованим та не законним, крім того посилання на не вмотивованість ухвали суд першої інстанції є лише припущення апелянта у відповідності до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України є безпідставним та не заслуговують на увагу.

Правомірність позову, як і доводи щодо відсутності правових підстав для його задоволення, можуть бути перевірені лише судом першої інстанції у судовому засіданні при ухваленні рішення по суті спору.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права і повинна залишатися без змін.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального права, та підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягаю.

Головуючий:

Судді: