У х в а л а

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

На обґрунтування позову вказала, що з 30 вересня 1995 року по 06 лютого 2006 року вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_7, від якого має сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею та перебуває на її повному утриманні. У лютому 2006 року шлюб між ними було розірвано і відповідач сплачував аліменти на сина. 01 вересня 2013 року син став студентом денного відділення географічного факультету Ужгородського національного університету та потребує матеріальної допомоги. Позивач працює але має важке матеріальне становище та не може сама утримувати сина. Відповідач є професором Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнології імені С.З. Гжицького та має можливість надавати матеріальну допомогу на сина, у зв'язку з чим ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку до досягнення сином 23 років.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на сина ОСОБА_8 1997 рокународження, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 16 січня 2015 року до досягнення останнім двадцяти трьох років. Допущено негайне виконання рішення суду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 лютого 2016 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнутих аліментів з 1/3 частини всіх видів доходу на 1/4 частину. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення у справі і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 вересня 1995 року по 06 лютого 2006 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні та навчається на денному відділенні географічного факультету Ужгородського національного університету.

Відповідно до довідки про доходи, дохід ОСОБА_6 з червня по листопад 2015 року склав 20 026грн 18 коп., що в середньому складає 3 337 грн 69 коп.

Вирішуючи спір, суди виходили із того, що відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення ним двадцяти трьох років, він має можливість сплачувати аліменти.

Проте погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій на порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України вищевказаних вимог закону не врахували, фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи належним чином не встановили, зокрема, не перевірили доводи відповідача щодо можливості надавати аліменти в розмірі, який було визначено судами та його посилань на те, що він не працює, а на його утриманні знаходиться дружина та ще троє дітей.

Крім того, судами належним чином не перевірено та не спростовано доводи відповідача про те, що він увесь час бере участь у вихованні сина та надає матеріальну допомогу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів, які не відповідають вимогам ст. ст. 213−214 ЦПК України не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: О.І. Євтушенко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак