Справа № 345/1901/17
Провадження № 22-ц/779/1558/2017
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Василишин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, за апеляційною скаргою Мостищенської сільської ради на рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28 жовтня 2015 року помер її двоюрідний брат ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3, який помер 28 жовтня 2015 року, а саме: на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івана Франка, 41 в с. Мостище, Калуського району.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті брата ОСОБА_3, померлого 28 жовтня 2015 року, а саме: на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Івана Франка, 41 в с. Мостище Калуського району.

В апеляційній скарзі на дане рішення Мостищенська сільська рада посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_3 не проживала з ним, а тому повинна була звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 28 квітня 2016 року, оскільки нею цього зроблено не було, - вона не прийняла спадщину.

Крім того, ОСОБА_1 не ставила питання про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, чи про встановлення факту прийняття спадщини.

Вказує, що при розгляді справи сторони приховали від суду ту обставину, що спір про право на спірне спадкове майно вже розглядався і особі яка звернулася - ОСОБА_4 відмовлено судом у визнанні права власності на спадкове майно. Тому, оскільки після спливу річного троку з моменту смерті ОСОБА_3 ніхто право на спадщину не оформив, то у Мостищенської сільської ради виникло право на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. За таких обставин Мостищенська сільська рада повинна була бути залученою до участі в справі в якості третьої сторони.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Мостищенської сільської ради апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач є спадкоємцями пятої черги за законом, відповідач визнала заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, а інших спадкоємців немає.

Проте погодитися з таким висновком не можна у звязку з наступним.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилалася на те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Івана Франка, 41 в селі Мостище, Калуського району, який належав його тітці ОСОБА_5 Тітка та ОСОБА_3 проживали разом у даному будинку, після смерті тітки ОСОБА_3 продовжував проживати у цьому будинку, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Оскільки позивач вважає себе спадкоємцем 5 черги, як двоюрідна сестра, вважає, що право власності на спірний будинок слід визнати за нею за відсутності інших спадкоємців.

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21 січня 1991 року ОСОБА_5 була власником житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. XXVI зїзду КПРС, 39 (ОСОБА_6, 41) в с. Мостище.

Відповідно до копії заповіту від 30 жовтня 2003 року, посвідченого сільським головою Мостищенської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 131 ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не оформив спадкових прав на себе після смерті ОСОБА_5

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НМ №219724 ОСОБА_3, помер 28 жовтня 2015 року.

З довідки виданої Мостищенською сільською радою від 27 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до дня своєї смерті були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

03 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

03 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у звязку з відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом.

22 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

22 травня 2017 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу ОСОБА_7 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та непредставлення інших правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ч. 1 ст. 1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України)

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 помер 28 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 22 квітня 2017 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_1 предявила позов про визнання права власності на спадкове майно за законом до троюрідної сестри спадкодавця ОСОБА_2, однак, ОСОБА_2 не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на спадкове майно за змістом ст. 392 ЦК України є особа, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, а за її відсутності територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, оскільки Мостищенська сільська рада Калуського району мала бути залучена до участі у розгляді справи.

Враховуючи, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права не може бути усунуте апеляційним судом, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Мостищенської сільської ради задоволити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Мостищенської сільської ради судові витрати в сумі 704грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_8