Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_8,про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12 червня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_7, який, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011 під його керуванням, в результаті якої автомобіль ВАЗ 21011 отримав механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Дергачівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року. Цивільно-правова відповідальність винного водія застрахована у публічному акціонерному товаристві«Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПрАТ «НАСК «Оранта»).

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 7 258 грн 41 коп. Вартість проведеного дослідження складає 708 грн 48 коп.

Крім того, внаслідок ДТП заподіяно шкоди здоров'ю позивача, витрати на лікування становлять 1 261 грн 59 коп. Також позивач зазначив, що внаслідок ДТП та пошкодження майна йому завдано моральної шкоди.

З урахуванням уточнень до позову ОСОБА_6 просив стягнути з ПрАТ «НАСК «Оранта» на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 7 258 грн 41 коп. за вирахуванням суми франшизи, суму коштів у розмірі 1 261 грн 59 коп. як компенсацію витрат на відновлення здоров'я, суму коштів у розмірі 43 грн 90 коп. як компенсацію моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1 708 грн 48 коп. та моральну шкоду у розмірі 9 956 грн 10 коп.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 02 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_6: майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 6 748 грн 41 коп., компенсацію витрат на відновлення здоров'я у розмірі 1 261 грн 59 коп. та 43 грн 90 коп. на відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1 218 грн 48 коп. та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справу належить розглядати в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 12 червня 2013 року ОСОБА_7, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011 під керуванням ОСОБА_6 Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_6 керував автомобілем, який належить на праві власності ОСОБА_8, на підставі довіреності від 11 жовтня 2008 року ВКТ № 972687.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 на час скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ/9152830 від 22 жовтня 2012 року). Страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 тис. грн; за шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн. Розмір франшизи - 510 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП ОСОБА_6, витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню із страховика винного у ДТП водія в межах ліміту відповідальності та безпосередньо із винуватця ДТП - ОСОБА_7 - у частині, що перевищує страхове відшкодування.

Колегія суддів із такими висновками погоджується.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

За ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час укладення страхового полісу) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в ній зазначено про порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів під час ДТП 12 червня 2013 року. Наявність вини у ДТП ОСОБА_6 судом не досліджувалася у зв'язку з відсутністю протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України, змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення спростовуються доводи касаційної скарги щодо наявності вини обох водіїв у вчиненні ДТП. Постанова про закриття кримінального провадження від 28 липня 2013 року у зв'язку із відсутністю у діях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину та направлення матеріалів щодо них начальнику Дергачівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області для складення адміністративних протоколів та притягнення їх до адміністративної відповідальності, не звільняє від доказування обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6 як причини настання ДТП (ст. 61 ЦПК України).

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність страховиком наявності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, з урахуванням яких розмір відшкодування визначається у відповідній частці до ступеня вини кожного водія у завданні шкоди.

Щодо доводів касаційної скарги про необхідність застосування положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідно зазначити таке.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час укладення страхового полісу), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 11 191 грн 18 коп., а його ринкова вартість на момент ДТП - 7 258 грн 41 коп., тобто ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим.

Вказаним висновком не встановлено вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП, від проведення товарознавчої експертизи сторони відмовилися, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір страхового відшкодування майнової шкоди становить 6 748 грн 41 коп. (різниця між вартістю автомобіля до ДТП та розміром франшизи).

Доводи касаційної скарги ПрАТ «НАСК «Оранта»щодо неналежного підтвердження витрат на лікування позивача зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик