АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/139/17 22-ц/774/1055/К/17
Справа № 210/139/17 Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1055/К/17 ОСОБА_1
Категорія - 26 (III) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоровя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 р. позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізорудком» ) та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоровя.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він працював у ПАТ «Кривбасзалізорудком». Під час виконання трудових обовязків 04.08.2006 року з ним стався нещасний випадок. За висновком МСЕК йому встановлено 25% втрати професійної працездатності. В результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода - він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування; порушено нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовували свої звички та бажання, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, почутті страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. В звязку з цим, він звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 105600 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2017 року за клопотання представника позивача позовну вимогу до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоровя - залишино без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 21000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб, а також - на користь держави 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також визначаючи розмір моральної шкоди суд не звернув увагу на практику розгляду аналогічних спорів іншими судами.

Також представник відповідача вважає, що обовязок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоровя покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство.

Представник відповідач посилається й на те, що судом не досліджено, що в діях відповідача відсутній такий елемент правопорушення як протиправність поведінки відповідача, який не приховував від позивача важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 працював у ПАТ «Кривбасзалізорудком» електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання , стаж роботи 8 р. 11 міс, за професією 8 років 8 міс. на момент нещасного випадку ( а.с.8).

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку (форма Н-5), що стався 04 серпня 2006 року о 13 годині 30 хвилин, складеного 04 серпня 2006 року, ОСОБА_3 в результаті притиснення його між шлакоблоком та кабіною електровоза отримав травму у вигляді множинних переламів ребер, ключиці та лопатки, розрив легенів. Основною причиною нещасного випадку визнано видачу наряду та допуску до роботи на технічно несправному електровозі (порушення: пар.337 «Единых правил безопасности при разработке рудных , нерудных и рассыпных месторождений подземным способом», ст.15 Закону України «Про охорону праці»); низька трудова та виробнича дисципліна серед робітників шахти, порушення п.5.1 «Системи управління охороною праці в «Кривбасзалізорудком» ( а.с.9).

Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом складено акт №12 від 08.08.2006 року (форма Н-1) відповідно до п.7 якого встановлено, що основною причиною нещасного випадку є порушення трудової і виробничої дисципліни; супутніх причин - немає . Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці гірничий майстер дільниці №24 ОСОБА_4, начальник дільниці №24 ОСОБА_5 (а.с. 15).

Позивачем ОСОБА_3 отримана травма: сполучена травма, ЗТГ закриті перелами ребер 3,4,5,6,7,8,9 зліва, 2,3,9 ребер справа, розрив верхніх легеневих долів лівої легені, розрив правої легені, травматичний гемопневматоракс з обох сторін 2-хстороння післятравматична пневмонія, РДСВ ІІ ст. закритий перелам лівої ключиці, закритий перелам лівої лопатки (а.с.15,20).

З довідки МСЕК від 22.12.2006 року (серія ДНА-02 №01999) позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності з 12.12.2006, інвалідність ІІІ група; повторно 06.07.2016 року 25 % втрати професійної працездатності з 30 червня 2016 року по 01 липня 2017 року, наступний перегляд 01.07.2017 року. Показане медикаментозне лікування, ВМП (а.с.5).

Позивач змушений проходити курси лікування в умовах стаціонару у звязку з трамвою, отриманою в наслідок нещасного випадку ( а.с.17,18,19,20).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок стався з позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязаний з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.1168 України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач постійно переносить фізичну біль, в звязку з травмою він змушений був змінити ритм та організацію свого життя.

Крім того, Конституційний Суд України в п. 4.1. свого рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_3 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачеві, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вищенаведеними нормами закону та обставинами справи.

Крім того, п.6 акту Н-1 від 08.08.2006 року (а.с.7-11) розслідування причин настання нещасного випадку встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме: гірничий майстер дільниці №24 ОСОБА_4, начальник дільниці №24 ОСОБА_5

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність позивача про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обовязку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

Відповідно до підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Частиною 3 ст. 28 цього Закону зазначено, що при наявності факту спричинення моральної шкоди потерпілому проводиться страхова виплата за моральну шкоду.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «Є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди 12.12.2006 року, вищезазначені положення ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди, не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, під час роботи на якому позивач отримав професійне захворювання.

Тому посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що обовязок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоровя покладено на Фонд соціального страхування, а не на підприємство, не ґрунтуються на законі та відхиляються колегією суддів.

Посилання в апеляційній скарзі представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування нещасного випадку (Форма Н-5) від 04 серпня 2006 року, згідно якого основною причиною нещасного випадку визнано видачу наряду та допуску до роботи на технічно несправному електровозі (порушення: пар.337 «Единых правил безопасности при разработке рудных , нерудных и рассыпных месторождений подземным способом», ст.15 Закону України «Про охорону праці»); низька трудова та виробнича дисципліна серед робітників шахти, порушення п.5.1 «Системи управління охороною праці в «Кривбасзалізорудком», та який міститься у матеріалах справи, відповідачем не оспорюється та є дійсним.

Спростовуються й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування; порушено нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовували свої звички та бажання, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, почутті страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача щодо його незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої травми, поліпшення стану здоровя, яке призвело до зменшення ступеня втрати професійної працездатності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 21 000,00 грн. до 15 000,00 грн., що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,п.1ч.1 ст.309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_3 до 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривен.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: