Справа № 211/1147/17
Провадження № 2/211/1154/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 жовтня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Форманчук К.М.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору неукладеним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про визнання кредитного договору неукладеним, вказавши, що 29.12.1989 року вона уклала шлюб з гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який вони зареєстрували в відділі РАЦС Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, актовий запис №1024.

30.11.2011 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, шлюб між ними було розірвано.

Фактично, з моменту укладання шлюбу по теперішній час, вона та її колишній чоловік мешкають за адресою: АДРЕСА_1, за цією адресою, вона була зареєстрована 16.09.1994 року.

Вона не підтримує з ОСОБА_5 ніяких стосунків, та не веде спільне господарство, вона вимушена з ним жити в одній квартирі оскільки вони її приватизували разом, і він як і вона мають право там проживати.

26.06.2014р., вона звернулася до керівника департаменту СБ по Криворізькому філіалу ПАТ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_6, з заявою в якій крім іншого вказала, що в травні місяці, її колишній чоловік ОСОБА_5, заволодів без її відома подарунковою кредитною карткою «Банку», надісланою «Банком» на адресу: АДРЕСА_1, пін кодом до неї, її мобільним телефоном з номером , та здійснив, без її відома активацію картки за допомогою надсилання СМС повідомлення на номер 10060, а після цього заволодів коштами, шляхом їх зняття через банкомати «Банку».

Після цього, працівники департаменту СБ по Криворізькому філіалу ПАТ «ПРИВАТБАНК», для зясування вказаних нею обставин, на компютері якій знаходиться у них в приміщені показали їй відео на якому чоловік який дуже схожий на її колишнього чоловіка, вона його впізнала, знімає кошти в банкоматах, використовуючи картку на її імя.

За цим фактом, вона звернулася із заявою до Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

В липні 2014 року, на її адресу надійшло повідомлення про початок досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001783 від 04.07.2014 року за фактом шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

На теперішній час зазначене досудове розслідування триває, її визнано потерпілою.

Неодноразово, вона поштою отримувала листи за підписом Начальника відділу претензійно-позовної роботи ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.», ідентифікаційний номер: 34981644, в яких йде мова про те, що між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір №529797 від 11.11.2014 року, №611333 від 14.04.2014 року та вимагається погасити заборгованість.

З зазначених листів вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав повноваження ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.» зі стягнення від його імені з неї заборгованості згідно договору доручення та довіреності в якості Повіреного. Однак до жодного з листів не надається належним чином завірена копія зазначеного договору, довіреності та повноважень особи, яка підписала надіслані мені документи. Крім того усі підписи на надісланих їй листах є копіями.

Після отримання зазначених листів вона декілька разів зверталася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про надання з належним чином завірених копій кредитних договорів: №529797 від 11.11.2014 року та №611333 від 14.04.2014 року.

Однак у своїх відповідях ОСОБА_4 посилаючись на ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відмовляє в наданні зазначених відомостей.

Крім того вона звернулася до ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.» з заявою про надання засвідчених належним чином копії договору доручення, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.», належним чином завірену копію довіреності, на підставі якої ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.» діє в якості повіреного та документи, які підтверджують повноваження начальника відділу претензійно-позовної роботи ТОВ «Кредитекспресс ОСОБА_7Ел.Сі.» на підписання направлених їй документів.

Однак на цю заяву відповіді вона так і не отримала.

Згідно відповіді ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-20160527/5653 від 30.05.2016 року на її заяву №265602 від 27.05.2016 року, станом на 30.05.2016 року заборгованість становить за кредитним договором №SAMDNWFC8 на обслуговування картки «Універсальна» в розмірі 30 905,71 грн. та штрафу №SAMDN9758 в розмірі 974,46 грн.

Оскільки ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» ні яким чином не реагує на її звернення та продовжує направляти їй листи з погрозами, вимагаючи грошові кошти, які вона в них не отримала, а також в звязку з тим, що сума, яку в неї вимагають постійно зростає, вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання кредитного договору неукладеним.

Так як представники банку ігнорують її заяви, якими вона просила їх надати належним чином завірену копію кредитного договору, її представник 30.12.2016 року звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.01.2017 року по цивільній справі №211/96/17 зазначена заява задоволена і суд зобовязав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати до суду завірену належним чином копію кредитного договору №SAMDNWFC8. Однак ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» так і не було надано до суду завіреної копії зазначеного кредитного договору. Просить визнати кредитний договір № SAMDNWFC8 на обслуговування картки «Універсальна» та штрафу № SAMDN9758 неукладеним; Визнати незаконними вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо сплати суми кредиту у розмірі 30 905,71 гривень, знятої 09.05.2014 року з кредитної картки, а також штрафу у розмірі 974,46 гривень; Зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити дії з вимагання сплатити суму кредиту у розмірі 30 905,71 гривень, знятої 09.05.2014 року з кредитної картки, а також штрафу у розмірі 974,46 гривень.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, її представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його та позивача.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника банку. В позові просить відмовити враховуючи, що кредитна картка отримана позивачкою відповідно до її волевиявлення та була викрадена з її вини (неналежне зберігання власності).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 09 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було складено ОСОБА_3 - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку без номеру, з якої вбачається що позивач виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку .

Однак з даної анкети - заяви не вбачається що позивач уклала з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку за № SAMDNWFC8.

09.05.2014 року, шахрайським шляхом, колишній чоловік позивачки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 заволодів вказаною карткою.

04.07.2014 р. слідчим (на той час) Дзержинського РВ КМУ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зареєстрована заява ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення про те, що 09.05.2014 р. в денний час доби колишній чоловік ОСОБА_1, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом шахрайства заволодів кредитною карткою, яка належить ОСОБА_1, та знаходячись на території (на той час) Дзержинського району м. Кривого Рогу, з кредитної картки з банкомату «ПРИВАТБАНК» зняв грошові кошти в розмірі 7959 гривень (а.с. 16).

Так, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно ст.ст. 4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування…, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

В Рішенні Конституційного Суду України від 7 липня 2013 року наголошено що до особи споживача, як слабкої сторони у договорі, яка підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.05.2014 року з картки №232094, оформленої на ОСОБА_1 було здійснено списання коштів у сумі 7959,00 грн. (а.с.18-19).

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 509, ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054, ч.ч. 1-2 ст. 1056-1 ЦК України зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів виникають на підставі кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 208, ст. 1055 ЦК України кредитній договір укладається у письмовій формі; кредитній договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов; договір укладається шляхом пропозиції однієї стороні укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У цьому ж Законі чітко прописана процедура укладання договору, в якій йдеться й про питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі.

Як встановлено в судовому засіданні, жодних кредитних договорів між сторонами не укладалося та позивачем не підписувалося. Жодні документи, у яких зафіксований зміст кредитних умов, позивач також не підписувала. Позивачем була підписана лише анкета заява, яка не містять кредитних умов та жодних кредитних обов'язків не встановлює.

За вказаних обставин вимоги відповідача до позивача сплатити суму кредиту у розмірі 30905,71 гривень, знятої 09.05.2014 року з кредитної картки «Універсальна», а також штрафу у розмірі 974,46 грн., є незаконними та відповідача слід зобов'язати припинити дії з вимагання сплатити вказані суми.

Відповідач не представив суду жодних доказів (відео, фото) зняття спірних коштів з кредитної картки самою позивачкою . При цьому будь-яких доказів, які б підтверджували факт того, що позивач передала іншим особам оригінал картки чи повідомила ПІН-код, відповідачем не встановлено.

Тож посилання відповідача на те, кредитна картка отримана позивачкою відповідно до її волевиявлення та що позивачка винна у втраті коштів (викрадення знайомим) , не можуть судом братися до уваги як докази вини позивачки та її відповідальності перед відповідачем.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в справі № 6-71цс15, що стосуються діяльності всіх банків, обов'язок доказування щодо розголошення відомостей, що становлять конфіденційну інформацію по банківських картках лежить на банку, в даному випадку відповідачу.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідач дійшов помилкового висновку про вину позивача, як підставу цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 203-204, 207, 208, 509, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати кредитний договір № SAMDNWFC8 на обслуговування картки «Універсальна» та штрафу № SAMDN9758 неукладеним.

Визнати незаконними вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» щодо сплати суми кредиту у розмірі 30 905,71 гривень, знятої 09.05.2014 року з кредитної картки, а також штрафу у розмірі 974,46 гривень.

Зобовязати ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» припинити дії з вимагання сплатити суму кредиту у розмірі 30 905,71 гривень, знятої 09.05.2014 року з кредитної картки, а також штрафу у розмірі 974,46 гривень.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_4 «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1, сплачений нею судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8