Справа №557/350/17
Провадження №2/557/287/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року

Гощанський районний суд Рівненської області в особі :

судді Чорноус Л.І.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

за участю представників сторін:

позивачки ОСОБА_1

відповідачки адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 195000 грн. за договором позики від 22.08.2016 року, 5279,24 грн. інфляційних витрат та 1250,14 грн. , як три проценти річних від простроченої суми , 2015,30 грн. - судових витрат по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те , що 22 серпня 2016 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики на суму 195000 грн. строком до 01.01.2017 року , що підтверджується розпискою , яку відповідачка написала власноручно.

У встановлений договором строк ОСОБА_4 борг позивачці не повернула, а тому вона змушена була звернутися до суду про примусове стягнення з відповідачки основної суми боргу , коштів за прострочення виконання грошового зобовязання з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а, крім того, три проценти річних від простроченої суми , як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримав повністю з підстав , викладених у позовній заяві. Також, підтримав додаткові пояснення , надані у відповідь на заперечення відповідачки на позов.

Відповідачка та її представник адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позову не визнали. Відповідачка пояснила , що грошей позивачка їй не передавала. Вона перебувала у трудових відносинах з позивачкою і у магазині , де вона з напарницею працювали продавцями , за пять років виникла нестача. Під психологічним тиском позивачки, вона, у кабінеті ОСОБА_3, написала під її диктовку розписку про нібито отримання він неї позики. Хоча розписку вона писала під тиском позивачки, але з цього приводу нікуди не зверталася і доказів цього не має. Крім того, зазначає, що сама по собі розписка не є договором позики , оскільки не відповідає формі цього правочину, яка передбачена чинним законодавством.

Представник відповідачки теж заперечив щодо позову пославшись на те , що форма і зміст представленої позивачем розписки не відповідає вимогам щодо правочинів, встановлених законодавством. Крім того, наполягає, що розписка була написала його довірителькою під психологічним тиском з боку позивачки. Вважає вимоги ОСОБА_3 безпідставними і просить відмовити у задоволенні позову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює у ПП ОСОБА_6 Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 запросила її 22 серпня 2016 року до свого кабінету, де була присутня відповідачка , яка сказала , що вона взяла у ОСОБА_3 в борг гроші і має їх повернути до Нового року. Розписку відповідачка писала близько 19 год. 22.08.2016 року. При тому , як вона писала розписку, крім свідка , були присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 запросила її до свого кабінету, де вона дізналась , що відповідачка та ОСОБА_8 позичили у ОСОБА_3 гроші і мають їх повернути до Нового року. Розписку відповідачка писали добровільно, жодного тиску з боку позивачки на відповідачку та її напарницю не було. Відповідачка плакала, але це було до того, як вона написала розписку. ОСОБА_4 була схвильованою і декілька разів переписувала розписку. Писала вона її із зразка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_4 попросила її, щоб вона підписалась у розписці. При цьому пояснила , що вона позичила у ОСОБА_3 гроші і має їх повернути до Нового року. Коли вона прийшла , то розписка вже була написана. Факт передачі грошей від позивачки для відповідачки вона особисто не бачила.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що у серпні 2016 року, біля 18 год. , вона перебувала у магазині і чула розмову власниці магазину ОСОБА_3 , відповідачки ОСОБА_12 та її напарниці. ОСОБА_3 говорила :«Підписуй, підписуй». Вона проживає поряд з магазином і від односельчан чула про те , що у магазині, де працювала відповідачка, була нестача близько 500000 грн. , але , не її думку, у магазині і товару на таку суму немає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що у серпні 2016 року він був присутнім при тому , як у магазині відбувався конфлікт між відповідачкою, яка є його пасербицею , та позивачкою. Коли він зайшов у кабінет , щоб поцікавитись , що трапилось, то його вигнали звідти. Він чув , як позивачка кричала щось з приводу грошей, а також кричала : «Дістали мене , мали б совість», а потім зрозумів, що у магазині була розтрата. Крім нього , у магазині на той час з покупців була лише ОСОБА_11

Вважає, що відповідачку безпідставно було звинувачено у розтраті, оскільки таких грошей у неї ніколи не було , живе вона скромно.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку , що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2016 року між сторонами було укладено договір позики на суму 195000 строком до 01.01.2017 року, що підтверджується розпискою. Текст даної розписки написано власноручно відповідачкою і підпис під розпискою виконаний також відповідачкою, що вона і підтвердила в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Відповідачка заперечує сам факт отримання грошей, однак у відповідності до ч. 1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.Це положення не застосовується до випадків , коли договір був укладений під впливом обману , насильства , зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, заперечення щодо неодержання відповідачкою грошей від ОСОБА_3 не підтверджені жодним належним і допустимим доказом та суперечать вимогам законодавства, а тому не можуть бути прийняті до уваги. У судовому засіданні не добуто доказів того, що договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Що стосується заперечень відповідачки щодо відсутності доказів на підтвердження передачі грошей для неї, так як розписка є підтвердженням укладеного договору позики і не може його замінити, то такі посилання не ґрунтуються на законі і суперечать самій природі укладеного договору, так як відповідачка підтвердила факт підписання розписки . А тому відповідачка зобовязана повернути позивачеві грошові кошти у сумі 195000 грн.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено , що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до вимог ст.611 ЦК україни у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.612 ЦК україни передбачено , що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того , ч. 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник , який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, з урахуванням того , що ОСОБА_4 не було виконано взяті на себе зобовязання у визначений договором строк - до 01.01.2017 року , суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в цій частині підлягають до задоволення у повному обсязі і з відповідачки слід стягнути на користь ОСОБА_3 5279,24 грн. інфляційних витрат за період з 01.01.2017 року по 20.03.2017 року.

Крім того , з відповідачки підлягає стягненню і 3% річних від суми позики за період з 02.01.2017 року по 20.03.2017 року в сумі 1250,14 грн. - згідно розрахунків позивача.

А всього з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 201529,38 грн.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, то з відповідачки, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 2015,30 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України , в силу ст. ст.218, 526, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 22.08.2016 року у сумі 195000 (сто девяносто пять тисяч) грн. , 5279 (пять тисяч двісті сімдесят девять) грн. 24 коп. інфляційних сум, 1250 (одну тисячу двісті пятдесят) грн.. 14 коп. як три відсотки річних та 2015 (дві тисячі пятнадцять) грн. 30 коп. сплаченого нею судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2017 року.