Справа № 645/2728/17
Провадження № 2/645/1737/17
06 жовтня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
секретар судового засідання Погрібняк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Харківський обласний будинок дитини № 3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулися до суду із вищевказаним позовом, яким просили позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини на користь Харківського обласного будинку № 3. В обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від виховання якого злісно ухиляється. Батько дитини ОСОБА_3 записаний у свідоцтві про народження дитини згідно ст. 135 СК України. З 05.01.2017 року дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. ОСОБА_2 покинула малолітнього сина у пологовому відділенні КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня», а сама самовільно залишила лікувальний заклад. Реєстрацію народження дитини проводила Служба у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації. Протягом перебування дитини у Нововодолазькій центральній районній лікарні мати його не відвідувала, не цікавилась станом здоровя та розвитком сина. На підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 05.01.2017 року № 11 малолітній ОСОБА_1, 22.12.2016р.н. був влаштований до державного закладу на повне державне утримання терміном на 6 місяців. На сьогодні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на вихованні в КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3». За час перебування дитини в Обласному будинку дитини № 3 мати до сина не приходить, станом здоровя не цікавиться, моральної підтримки не надає, не виявляє бажання забирати дитину додому. Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 12.04.2016 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5
На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.
Представник позивача ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, а також просила слухати справу за її відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала. Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права.
Представник КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ № 470769, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.
Відповідно до акту закладу охорони здоровя та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя від 26.12.2016 року, встановлено, що 26.12.2016 року в КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» виявлена покинута дитина чоловічої статі ОСОБА_1, новонароджений,ІНФОРМАЦІЯ_1.
Розпорядженням Нововодолазької районної держаної адміністрації Харківської області № 11 від 05.01.2017 року, малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштований до державного закладу на повне державне утримання терміном на шість місяців.
Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітніх: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 Заочне рішення набрало законної сили.
КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» в своєму листі від 28.02.2017 року за № 486 повідомляли, що ОСОБА_2 не відвідувала свого малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на вихованні у закладі з 12.01.2017 року, станом здоровя не цікавилась, моральної підтримки не надавала, не виявляла бажання забрати сина додому.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідувала його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання.
Суду був наданий висновок Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, відповідно до якого зазначалося, що ОСОБА_2 сином не цікавиться, жодного разу не відвідала його, на засідання комісії з питань захисту прав дитини ні разу не зявилася, у звязку з чим вважали доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина.
Як розяснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами - ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.
Батьківські права та обов'язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов'язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав.
Відповідачка ухиляється від виховання та матеріального утримання неповнолітньої дитини.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, не надала доказів, що спростовують вимоги позивача, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини.
Таким чином, у зв'язку з такою поведінкою відповідачки, свідомим нехтуванням нею своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.
Одночасно відповідачці розяснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Згідно ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Частинами 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 1 травня 2017 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років - 1 426 гривень.
При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Одночасно, сторонам розяснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 180, 182 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-214, 294, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Харківський обласний будинок дитини № 3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Харківського обласного будинку дитини № 3, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 червня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України, судові витрати з судового збору в сумі 1280,00 грн..

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя