Справа № 181/793/16
Провадження №2-во/181/6/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р.

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши заяву представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про виправлення описки в рішенні Межівського районного суду від 09 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2017 року до Межівського районного суду звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виправлення описки в оригіналі виконавчого листа.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням суду вимоги заявника стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було задоволено та 26 квітня 2017 року Межівським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист. Втім, у виконавчому листі була допущена описка, а саме відсутній ІПН боржника.

Просять виправити описку у виконавчому листі по цивільній справі №181/793/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, де зазначити ІПН останньої, як НОМЕР_1.

Сторони у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч.4 ст.219 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому листі слід відмовити з огляду на наступне.

Встановлено, що судом вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю в межах заявлених позовних вимог, в яких позивач не зазначав ІПН відповідача, та з резолютивної його частини виписано виконавчий лист. Не зазначення ІПН боржника у вказаному документів не є опискою, а відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з таких підстав можливо оскаржити до суду.

Так, згідно правових позицій ВСУ, викладених у постановах №6-45цс14 від 21 травня 2014 року та №6-62цс14 від 25 червня 2014 року, вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року

№606-XIV (далі Закон №606-XIV), якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

На сьогодні Закон №606-XIV втратив чинність, але чинний на сьогоднішній день Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII

(далі Закон №1404-VIII) має аналогічні приписи: ст.4 встановлює вимоги до виконавчого документа, п.3 ч.3 ст.18 вказує на право виконавця з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, до цих правовідносин також слід застосовувати зазначені вище правові позиції ВСУ.

Згідно ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Зокрема, відповідальність по ст.382 КК України за невиконання судового рішення.

Суд не повинен займатися збором інформації по виконавчим документам.

Керуючись постановами ВСУ №6-45цс14 від 21 травня 2014 року та №6-62цс14 від 25 червня 2014 року, Законом України «Про виконавче провадження» та ст.ст.219, 360-7 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про виправлення описки в рішенні Межівського районного суду від 15 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ССуддя ОСОБА_2