АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 766/24/17
Номер провадження 22-ц/791/591/17
Номер провадження 22-ц/791/761/17
Номер провадження 22-ц/791/762/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1Г
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_7, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року, апеляційні скарги ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ухвали цього ж суду від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання правочинів недійсними.

Вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належали будинок № 4-Б по вул.. Комсомольська в м. Херсоні та частина земельної ділянки, яка була надана для організації підїзду до присадибних ділянок.

11 грудня 2013 року між нею та відповідачами був укладений договір позики, який забезпечувався іпотекою, а саме нерухомим майном будинком № 4-Б по вул.. Комсомольській в м. Херсоні та частиною земельної ділянки, що розташована за цією адресою.

05 грудня 2014 року між сторонами був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателів, згідно якого у власність останніх були передані обєкти іпотеки.

Посилаючись на те, що при укладені договорів позики, іпотеки та про задоволення вимог іпотекодержателів вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, просила з підстав передбачених ст. 225 ЦК України, визнати правочини недійсними.

В ході розгляду справи ОСОБА_10 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок розташований за адресою:м.Херсон, вул. Комсомольська, буд. 4-Б, який є предметом даного спору, зазначаючи про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду.

Крім того, представником позивачки, було заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_10 на момент укладання оспорюваних правочинів.

Представником відповідача ОСОБА_7 було порушене клопотання про призначення судово-технічної експертизи документів, а саме: консультативних медичних оглядів позивачки від 09.12.2013 року та 02.03.2014 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року заяву ОСОБА_10 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, буд. 4-Б, шляхом заборони його відчуження будь-яким способом до набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалами цього ж суду від 27 лютого 2017 року були призначені судово-психіатрична експертиза для визначення психічного стану ОСОБА_10 в момент укладання оспорюваних правочинів, та судово-технічна експертиза консультативних медичних оглядів позивачки від 09.12.2013 року та 02.03.2014 року.

В апеляційній скарзі на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема на те, що судом не дотримано балансу процесуальних інтересів всіх учасників спору, просять ухвалу суду про забезпечення позову змінити, зобовязати ОСОБА_10 забезпечити свою вимогу заставою у розмірі 2 977 392, 50 гривень.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_10 доводи апелянтів не визнає, ухвалу суду від 05.01.2017 року просить залишити без змін.

В апеляційних скаргах на ухвали суду від 27 лютого 2017 року ОСОБА_10, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, просить ухвалу суду про призначення судово-психіатричної експертизи змінити, а саме: змінити вид експертизи на судову комплексну психолого - психіатричну експертизу, доповнити ухвалу суду додатковими питаннями, проведення експертизи доручити експертам комунального закладу „ Одеський обласний медичний центр психічного захворювання, а ухвалу про призначення судово-технічної експертизи, як передчасно призначену, яка потягне за собою безпідставне затягування розгляду справи судом, скасувати, справу передати до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення його прав, як сторони у даному спорі, щодо позбавлення можливості підготувати та надати для експерта власні запитання щодо проведення експертизи, просить ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи скасувати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом порядку вирішення питання про призначення судово-психіатричної експертизи, просить ухвалу скасувати як передчасну.

В письмових запереченнях ОСОБА_7 доводи апелянта ОСОБА_10 на ухвали суду від 27.02.2017 року не визнає, просить їх відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши доводи апеляційних скарг в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі,

може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 152 ЦПК України мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що предметом спору є визнання недійсними договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателів, предметом цих договорів є житловий будинок розташований за адресою:м. Херсон, вул. Комсомольська, буд. 4-Б.

Заходи забезпечення позову були вжиті за заявою позивачки з тих підстав, що невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо майна, яке є предметом спору, вид забезпечення позову вжитий судом є співмірним із заявленими позивачкою вимогами і у суду були підстави вважати, що невжиття цих заходів зробить неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 05 січня 2017 року є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7 , як такі, що не ґрунтуються на законі, належних доказах і, такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду про забезпечення позову скасуванню не підлягає.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_11, яка діє ввід імені ОСОБА_10, заявила клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану позивачки на момент укладення оспорюваних правочинів, посилаючись на підстави заявленого позову, а саме на те, що її довірителька мотивує свої вимоги тим, що в момент підписання оспорюваних правочинів перебувала у стані, який призводив до дефектів у формуванні внутрішньої волі та унеможливлював усвідомлювати значення її дій та керувати ним.

Відповідачі заперечували проти задоволення заявленого клопотання, мотивуючи тим, що перед вирішенням питання щодо призначення такої експертизи, суд повинен виконати інші процесуальні дії, а саме: викликати приватного нотаріуса ОСОБА_9 для надання суду її особистих пояснень; витребувати у приватного нотаріуса ОСОБА_9 копії усіх документів, що підписувалися ОСОБА_10 11.12.2013 року; витребувати від ОСОБА_10 оригінали "консультативних оглядів" та її амбулаторної карти із поліклініки за місцем її проживання, а також усю наявну у неї медичну документацію за останні 5 років; призначити у справі судово-технічну експертизу і після отримання її висновків вирішити питання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Згідно ст. 144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

При визначенні об'єктів та матеріалів, що підлягають направленню на експертизу, суд у необхідних випадках вирішує питання щодо відібрання відповідних зразків.

Якщо цього вимагають особливі обставини справи, суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з'ясування, проінструктувати його про доручене завдання і за його клопотанням дати відповідні роз'яснення щодо сформульованих питань. Про вчинення цих дій повідомляються особи, які беруть участь у справі і які мають право брати участь у їх вчиненні.

Відповідно до положень ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи.

Враховуючи підстави заявленого ОСОБА_10 позову (вчинення правочину дієздатною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та /або не могла керувати ними), колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обовязковим належним доказом у підтвердження, чи спростування її психічного стану у спірний період є висновок судово-психіатричної експертизи, а тому вважає призначення такої експертизи обґрунтованим, однак, при призначенні експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_10, суд в порушення вимог цивільного процесуального законодавства України, не здійснив дії щодо витребовування у позивачки усієї наявної у неї медичної документації, яка мала бути передана для дослідження експерту, та не розяснив їй необхідність надати для дослідження експертом усі можливі та наявні у неї докази на підтвердження свого психічного стану у спірний період, а також не вчинив усіх необхідних процесуальних дій в тому числі щодо вирішення наведених відповідачами клопотань.

Зазначена обставина також позбавила можливості відповідачів подати питання, які вони бажали порушити перед експертом з приводу психічного стану позивачки.

Крім того, заявивши клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_10, просила доручити її проведення Комунальному закладу „Херсонська обласна психіатрична лікарня.

Суд, доручивши проведення експертизи експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні, свої висновки щодо визначеня експертної установи в ухвалі не навів, в той час, як відповідно до п.9 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України 08.10.2001 р. за № 397, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1.03.2002 р. за № 219/6507 експертизи мають призначатися відповідно до зони, яка обслуговується певною експертною установою (підрозділом).

Пунктом 1.1. Наказу МОЗ України від 05.07.1996 року №194 (у редакції Наказу МОЗ України від 02.12.2013 року №1058) затверджено перелік спеціалізованих судово-психіатричних експертних установ України та психіатричних закладів, у структурі яких функціонують судово-психіатричні експертні відділення із визначенням території, судово-слідчими органами якими призначається проведення такої експертизи.

Відповідно до вказаного Переліку, Миколаївська обласна психіатрична лікарня проводить експертизи за призначенням судово-слідчих органів Миколаївської області, а судово-психіатричні експертизи для Херсонської області проводяться Комунальним закладом "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради.

Допит в судовому засіданні спеціалістів Миколаївської обласної психіатричної лікарні обґрунтовано викликав у ОСОБА_10 припущення щодо існування можливої заінтересованості відповідачів у проведенні судово-психіатричної експертизи саме в даному закладі, що виключає обєктивність у проведенні такої експертизи.

В порушення вимог ст. 144 ЦПК України, суд не зазначив строк на який призначається експертиза, а також не визначив вид експертизи (амбулаторна чи стаціонарна).

Оскільки при призначенні судово-психіатричної експертизи був порушений порядок її призначення, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 27.02.2017 року про призначення зазначеної експертизи підлягає скасуванню з направленням порушеного позивачкою питання з цього приводу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_7 про призначення судово-технічної експертизи документів, суд виходив з того, що визначення достовірності дати складання наданих позивачкою у підтвердження свого психічного стану медичних документів є необхідним для правильного вирішення спору, що виник між сторонами і іншим шляхом, ніж призначення експертизи, зясувати наведену обставину неможливо.

Однак із змісту консультативних оглядів, які суд визначив, як обєкти для експертного дослідження, вбачається, що у них йдеться про звернення ОСОБА_10, у віці 55 років, за медичною допомогою, містяться висновки лікаря щодо стану її здоровя та медичні рекомендації із зазначенням дати цих звернень, висновків та рекомендацій.

У відповідачів сумніви викликали дати складання консультативних оглядів, в той час, як значення для правильного вирішення справи має стан здоровя позивачки у зазначений нею період, на підтвердження якого остання і надала ці медичні документи ( а.с. 110,111).

Враховуючи, що як зазначалося вище, відповідно до положень процесуального законодавства, експертиза призначається судом для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, та зважаючи, що викладена в консультативних оглядах інформація може бути перевірена ( і таким чином підтверджена або спростована) шляхом отримання офіційного підтвердження від медичних закладів чи приватних лікарів, які здійснюють ці огляди, а позивачка в апеляційній скарзі та її представник в суді апеляційної інстанції пояснили, що дата медичних оглядів, про які йдеться в консультативних оглядах, та дата письмового викладення не співпадають, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави та необхідність для призначення судово-технічної експертизи документів, а тому постановлена судом 27.02.2017 року ухвала про її призначення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303,307, 311,312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року - відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ОСОБА_12 на ухвалу суду від 27.02.2017 року про призначення судово-психіатричної експертизи задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу суду від 27.02.2017 про призначення судово-технічної експертизи - задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 січня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвалу Херсонського міського суду в Херсонській області від 27.02.2017 про призначення судово-психіатричної експертизи скасувати, передати питання про призначення судово-психіатричної експертизи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу Херсонського міського суду від 27.02.2017 про призначення судово-технічної експертизи скасувати.

Ухвала апеляційного суду не оскаржується, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Т.Г.Фурман

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_3