УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня

2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 липня

2017 року у справі за позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Києво-Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в Київській області, про виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року державне підприємство «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (далі - ДП «ДГ «Дмитрівка»; підприємство) звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що на балансі підприємства перебуває гуртожиток № 2 для тимчасового проживання працівників господарства у с. Дмитрівка.

У 1998 році ОСОБА_2 прийнято на роботу в ДП «ДГ «Дмитрівка», а у січні 2003 року між підприємством та ОСОБА_2 укладено договір найму житлової кімнати АДРЕСА_1

у с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області, на термін роботи в господарстві, в якій також зареєстровані відповідачі.

Наказом ДП «ДГ «Дмитрівка» від 18 липня 2011 року № 52/2-К ОСОБА_2 звільнено з посади тракториста-машиніста за його заявою за власним бажанням.

Посилаючись на те, що після припинення трудових відносин відповідачі продовжують проживати в гуртожитку та відмовляються звільнити займане жиле приміщення із зняттям з реєстраційного обліку або повернутись працювати на підприємство, просив суд виселити відповідачів з кімнати № 6 та кухні без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути судові витрати.

Не погоджуючись з позовом ДП «ДГ «Дмитрівка», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що наказом ДП «ДГ «Дмитрівка» від 26 лютого 1998 року № 28к ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду тракториста-машиніста.

У січні 2003 року між ДП «ДГ «Дмитрівка» та ОСОБА_2 укладено договір оренди житлового приміщення площею 26,3 кв. м, кухні загального користування гуртожитку АДРЕСА_1, відповідно до умов якого договір діє на період роботи в господарстві, при звільненні або виявленні грубих порушень правил проживання в гуртожитку особи підлягають виселенню з усіма членами сім'ї.

З часу вселення вони постійно проживають, користуються кімнатою, несуть витрати по її утриманню.

Посилаючись на те, що їх право на користування даним приміщенням є порушеним, іншого житла вони не мають, просили суд визнати за ними право користування спірним житловим приміщенням.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 21 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 липня 2017 року, у задоволенні первісного та зустрічного позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ДП «ДГ «Дмитрівка» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарги підлягають розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення в частині вимог за первісним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Встановивши, що відповідач звільнений за власним бажанням, позивачем не доведено належними та допустимими доказами звільнення відповідача без поважних причин, а також надання ОСОБА_2 іншого житлового приміщення, придатного для проживання і, яке не відноситься до категорії службового, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Ухвалюючи рішення в частині вимог за зустрічним позовом, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 130 ЖК Української РСР, Правил користування гуртожитками громадяни користуються житлом для особистого проживання і проживання членів їх сімей, у разі проживання в приміщенні, що перебуває у їх відособленому користуванні, без згоди власника можуть вселити своїх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а за згодою власника вселити до такого приміщення свою дружину або чоловіка, дітей, які досягли вісімнадцяти років, а також батьків.

Встановивши, що відповідачі постійно проживають в гуртожитку, несуть витрати по утриманню майна, сплачують комунальні послуги, були вселені за згодою позивача та зареєстрували своє місце проживання, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Із матеріалів касаційних скарг, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарги є необґрунтованими і наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Києво-Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в Київській області, про виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про визнання права користування житловим приміщенням, за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 24 липня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційних скарг матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня