У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що їй на праві власності належала трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Відповідно до рішення виконкому Дніпровської районної у м. Херсоні ради

від 30 квітня 2014 року № 134 як особі, яка потребує стороннього догляду і надання необхідної допомоги, призначено помічника - ОСОБА_6

31 січня 2014 року між нею та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір дарування зазначеної квартири, відповідно до умов якого остання зобов'язана надавати їй належний догляд, лікування, проживання разом в цій квартирі до її смерті та поховання з подальшою передачею у власність квартири.

07 жовтня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір дарування спірної квартири. Оскільки ОСОБА_6 померла, відповідач має намір продати квартиру, у зв'язку з чим вона повинна її звільнити.

Посилаючись на те, що, при укладенні договору дарування квартири вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки вважала оспорюваний правочин договором довічного утримання, не відбулось фактичної передачі квартири, яка є єдиним місцем її проживання, просила суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 31 січня 2014 року між нею та ОСОБА_6; витребувати зазначену квартиру з чужого незаконного володіння відповідача та передати їй.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 березня

2016 року у задоволенні позовної заяви - відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 березня 2016 року скасовано і ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 31 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дегрільовою О.Г. за реєстровим

№ 85.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 і передано її ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди з усіх істотних умов.

Встановивши, що позивач постійно проживає у квартирі, яка є предметом договору дарування, виконує повноваження власника житла, сплачує витрати на його утримання, виходячи з відсутності доказів передачі квартири після укладення договору та врахувавши вік та стан здоров'я позивача, яка укладаючи спірний правочин погодилася на безоплатну передачу квартири у власність ОСОБА_6 за умови довічного утримання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання договору дарування недійсним з витребуванням квартири з чужого незаконного володіння відповідача.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів колегія суддів з урахуванням правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович