АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/9940/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5335/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

8 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований відділом РАГСу Оболонського РУЮ в м. Києві 14 квітня 2010 року, актовий запис № 329 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Після вступу рішення у законну силу змінено прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33% від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку і до досягнення кожним із дітей повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення змінити в частині визначення розміру аліментів, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог, на те, що з 14 квітня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві. Від даного шлюбу у сторін є діти, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначила, сімейне життя з відповідачем у них не склалося, і з 2015 року однією сім'єю не проживають. За час спільного проживання у них постійно виникали сварки та суперечки, через відсутність взаєморозуміння.

Також зазначила, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, так як проживає у м. Житомирі.. На даний час позивач не працює та інших грошових коштів, окрім державної допомоги, я не отримує.

Крім того зазначила, що розмір обов'язкових та невідкладних щомісячних моїх витрат становить приблизно 6000 грн. Відповідач на даний час працює неофіційно, виконуючи роботи за цивільно-правовими договорами. Розмір його щомісячного заробітку приблизно складає 10000 грн.

У зв'язку із викладеним, просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, змінити прізвище на дівоче, стягнути з відповідача аліменти на утримання обох дітей у розмірі 3000 грн. щомісячно із 30 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Від даного шлюбу у сторін є діти, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом встановлено, що з 2015 року однією сім'єю сторони не проживають. За час спільного проживання у них постійно виникали сварки та суперечки, через відсутність взаєморозуміння. Любов та повага у відносинах втрачена.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходив з того, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам сторін.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів та стягуючи на користь позивача аліменти у розмірі 33% від заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що діти перебувають на утриманні позивача, відповідач частково надає матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів у розмірі у частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення ст. 183 СК України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює у ТОВ «Формула чистоти» на постійній основі, має заробітну плату.

Відповідно до ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд вийшов за межи позовних вимог, відповідно до яких позивачка просила стягнути аліменти на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на час подачі позову ОСОБА_4 не працював, не мав постійного заробітку, а під час розгляду справи, до постановлення судом рішення, працевлаштувався і працює до теперішнього часу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді