У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., вивчивши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом п. 7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Про відкриття наказного провадження суддя постановляє ухвалу. У разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження, суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог.

З аналізу змісту наведених норм випливає, що суддя приймає рішення про відкриття провадження за відсутності підстав для повернення заяви про видачу судового наказу та для відмови у її прийнятті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 ЦПК України.

Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей по ? частці на кожну дитину з усіх доходів боржника, починаючи з 28 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя зобов'язаний перевірити безспірність заявлених вимог.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей не підлягає розгляду в наказному провадженні, оскільки нормами статті 96 ЦПК України не передбачено видачі судового наказу про стягнення аліментів по ? частці заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку щомісяця, на утримання трьох дітей одночасно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 208, 210 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей.

Роз'яснити ОСОБА_1, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя