Справа №265/4761/17
Провадження №2/265/1356/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, третя особа: ОСББ «Комфорт-255»,-

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що у 2010 році йому на склад 5 чоловік були виділені квартири № 124 та № 125 по вулиці Таганрозької в місті Маріуполі. У квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані його теща ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, а в квартирі АДРЕСА_3 зареєструвалися він та ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, на теперішній час у квартирі № 125 ніхто не зареєстрований. У квартирі № 124 наразі зареєстровані його син ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_6, їх донька ОСОБА_7, а також його дружина ОСОБА_4 На підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 21 від 03 лютого 2016 року йому була виділена однокімнатна квартира АДРЕСА_4 (ОСОБА_8), в якій він зареєструвався 23 лютого 2016 року. Однак проживати за вказаною адресою він не має можливості, оскільки в дану квартиру вселився ОСОБА_9, який у судовому порядку доказує своє право на вказану квартиру. У звязку з наведеними обставинами зі згоди свого сина ОСОБА_3 з лютого 2016 року по теперішній час він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки іншого житла в нього немає. Усі витрати по оплаті комунальних послуг несе він. Просить суд визнати за ним право користування квартирою № 125 по вулиці Таганрозькій 255 в місті Маріуполі.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_10, діюча на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутністю уповноваженого представника виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи ОСББ «Комфорт-255» у судове засідання не зявився, від голови ОСББ надійшла заява з проханням провести розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира № 125 по вулиці Таганрозькій в місті Маріуполі відноситься до державного житлового фонду та є власністю територіальної громади м. Маріуполя. Ордер на вказану квартиру за № 006277 від 22 січня 2010 року був наданий громадянці ОСОБА_2- квартиронаймач, та члену її родині онуку ОСОБА_3 (а.с. 6).

Як вбачається із Поіменного списку громадян, яким надаються квартири, що придбані державною іпотечною установою у місті Маріуполі, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 13 січня 2010 року за № 42, ОСОБА_1 на сімю з пяти осіб на підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 квітня 2000 року № 98/2 надано у користування квартири № 124 та № 125 по вулиці Таганрозькій в місті Маріуполі. (а.с. 7).

ОСОБА_2 померла 03 грудня 2013 року, а ОСОБА_3 помер 21 січня 2017 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 4).

За даними паспорту ОСОБА_1, 31 січня 2017 року він був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5, і з цього часу ніде не зареєстрований (а.с. 2).

Як вбачається з акту, виданого головою ОСББ «Комфорт 255», позивач ОСОБА_1 з 23 лютого 2016 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відповідно, до ст. 65 Житлового Кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Факт проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_6 підтверджується наданими ним квитанціями про оплату комунальних послуг по вказаній квартирі, починаючи з лютого 2016 року (а.с.а.с. 10-17).

Враховуючи вищенаведені докази, позивач ОСОБА_1 вселився у квартиру АДРЕСА_7 ще при житті його сина ОСОБА_3 зі згоди останнього.

Твердження позивача про неможливість проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 у звязку з наявністю спору щодо вказаної квартири, підтверджуються наданим ним актом від 06 травня 2016 року про обстеження приміщення квартири АДРЕСА_8, яким зафіксовано факт проживання у зазначеній квартирі ОСОБА_11 та його дружини ОСОБА_12 та факт їх відмови від виселення (а.с. 8).

За таких конкретних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та визнає за ним право користування квартирою № 125 будинку 255 по вулиці Таганрозькій в місті Маріуполі, тим самим по суті задовольняючи пред'явлений позов.

Керуючись ст.ст.88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, третя особа: ОСББ «Комфорт-255», - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мельник І.Г.