Номер провадження: 22-ц/785/6630/17
Номер справи місцевого суду: 522/5239/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» про припинення поруки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати припиненимукладений нею з публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» договір поруки № 03801-СО від 05.03.2008 року з додатковою угодою № 1 від 06.04.2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що за кредитним договором № 00399/FO від 05.03.2008 р. з додатковою угодою від № 2 від 06.04.2010 р. (далі Кредитний договір) ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є - ПАТ «Марфін Банк» (далі Банк), надало ОСОБА_5 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 310 525,83 долара США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 1 568 155,44 грн., строком по 03.03.2028 р., зі сплатою процентів у розмірі 11,9% річних. Кредит надано для придбання квартири та сплати страхових платежів.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 05.03.2008 р. Банком укладені окремі договори поруки: - з нею - № 03801-СО; - з ОСОБА_6 - № 03802-СО; - з ОСОБА_7 - № 03803-СО. За умовами вказаних договорів поруки кожен поручитель несе солідарну відповідальність, у повному обсязі за невиконання умов кредитного договору.

06.04.2010 р. між Банком та кожним поручителем були укладені додаткові угоди до договорів поруки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 р. було стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та поручителів заборгованість за кредитним договором станом на 29.06.2011 р..

04.03.2014 р. Банк отримав виконавчий лист. 31.03.2014 р. було відкрито виконавче провадження.

У грудні 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 та поручителів заборгованості за процентами за період з 16.11.2013 р. по 15.11.2016 р..

Оскільки з 30.06.2011 р. по 15.11.2013 р., тобто більше шести місяців, Банк не заявляв вимог до неї, то порука є припиненою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 р. позов ОСОБА_4 до ПАТ «Марфін Банк» про припинення поруки задоволено.

Визнано договір поруки № 03801-СО від 05.03.2008 року з додатковою угодою № 1 від 06.04.2010 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» та ОСОБА_4, припиненим.

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник позивачки у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що стягнувши рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 р. заборгованість за кредитним договором станом на 29.06.2011 р., Банк тим самим змінив строк виконання основного зобовязання. Вказане рішення суду виконано у повному обсязі. Крім того у погашення заборгованості за кредитним договором Банк придбав у власність предмет іпотеки. З 30.06.2011 р. Банк претензію позивачу не направляв. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. Вважає також, що порука припинилася оскільки припинилося основне зобовязання у звязку з його повним виконанням.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 р. було стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та поручителів заборгованість за кредитним договором станом на 29.06.2011 р..

Протягом періоду - з 30.06.2011 р. по 15.11.2013 р. Банк не предявляв вимог до позичальника та поручителів про стягнення боргу.

У грудні 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 та поручителів заборгованості за процентами за період з 16.11.2013 р. по 15.11.2016 р..

Оскільки з 30.06.2011 р. по 15.11.2013 р., тобто більше шести місяців, Банк не заявляв вимог до позивачки, то порука є припиненою (а. с. 97 103).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 509, 525, 526, 546, 553, 554, ч. 4 ст. 559, 1050, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що згідно з кредитним договором № 00399/FO від 05.03.2008 року, з додатковою угодою № 1 від 01.10.2008 року та додатковою угодою № 2 від 06.04.2010 року (а. с. 19 33), ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є - публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», надало ОСОБА_5 кредит у вигляді непоновлюваної лінії у сумі - 310 525,83 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ (5,050000 грн. за 1 долар США) станом на 05.03.2008 року становило - 1 568 155,44 грн., на строк користування - з 05.03.2008 року по 03.03.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі - 11,9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором з додатками №№ 1, 2, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 03.03.2028 року.

Кредит був наданий ОСОБА_5 на наступні цілі: - придбання квартири АДРЕСА_1, вартістю - 275 360,00 долара США та на сплату страхових платежів в порядку, передбачених кредитним договором (п. 1.1).

Наданий ОСОБА_5 кредит був забезпечений порукою поручителів: ОСОБА_4 (а. с. 34), ОСОБА_7, ОСОБА_6, про що 05.03.2008 року між банком і поручителем ОСОБА_4 укладено договір поруки № 03801-СО (а. с. 34), між банком і поручителем ОСОБА_6 укладено договір поруки № О3802-СО, та між банком і поручителем ОСОБА_7 укладено договір поруки № 03803-СО.

Згідно з п.1.2. цих договорів поруки, поручитель відповідає перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що й позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Строк дії поруки ОСОБА_4 вказаним договором поруки не встановлений.

06.04.2010 року між ПАТ «Марфін Банк» і поручителями ОСОБА_4 (а. с. 35 -36), ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були укладені додаткові угоди №1 до вищевказаних договорів поруки.

Через невиконання боржником і поручителями своїх зобовязань за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року з додатковою угодою № 1 від 01.10.2008 року та додатковою угодою № 2 від 06.04.2010 року, їх заборгованість перед банком станом на 29.06.2011 року за цим договором з додатками складала - 292 535,72 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000грн. за І долар США) станом на 29.06.2011 року становила - 2 332 387,30 грн., та - 70 396,69 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 251 193,04 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 2 002 762,11 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 41 312,68 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 329 625,19 грн.; - заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн.; - заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн.; - заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року по цивільній справі №2/1522/9232/11, позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року задоволено.

Стягнуто з боржника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6І в солідарному порядку на користь Банка заборгованість за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року з додатковою угодою №1 від 01.10.2008 року та додатковою угодою №2 від 06.04.2010 року у загальному розмірі: - 292 535,72 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9730 грн. за 1 дол. США), станом на 29.06.2011 року становить - 2 332 387,30 грн. та 70 396,69 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 251 193,04 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 2 002 762,11 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 41 342,68 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 329 625,19 грн.; - заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн.; - заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн.; - заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн..

У грудні 2016 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі - 91 004,45 долара США, за період: - з 16.11.2013 року по 15.11.2016 року за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року та договорами поруки № 03801-СО від 05.03.2008 року, № 03802-СО від 05.03.2008 року та № 03803-СО від 05.03.2008 року (а. с. 14 18).

Таким чином, ПАТ «Марфін Банк» не заявляв до ОСОБА_8 позовних вимог протягом - з 30.06.2011 року по 15.11.2013 року, тобто більше шести місяців.

Між сторонами по справі склалися правовідносини поруки за кредитним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено право Банку вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася та сплати процентів, якщо договором кредиту встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами у разі прострочення повернення чергової частини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 546, 553, 554, ч. 4 ст. 559 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин» в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що Банк після дострокового стягнення рішенням суду заборгованості за кредитом протягом шести місяців не предявив вимоги до поручителя, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення поруки ОСОБА_4.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 р. у справі № 6-623цс17, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апелянта про те, що Банк не змінював строк виконання основного зобовязання 03.03.2028 р., порука може бути припиненою тільки в частині відповідних щомісячних платежів, спростовуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 р. про стягнення на користь ПАТ «Марфін Банк» солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Банку, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3