Справа № 361/3890/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/4731/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 19.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором споживчого кредиту № 0 від 25 лютого 2008 року в розмірі 34 748,39 дол. США в межах вартості отриманого ним у спадщину майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у якої на момент смерті залишилось невиконаним зобов»язання по поверненню кредиту за договором про надання споживчого кредиту, укладеним між нею та ПАТ «УкрСиббанк» 25 лютого 2008 року. До відповідача, як спадкоємця першої черги, який прийняв спадщину, перейшов обов'язок з виконання зобов'язань спадкодавця за договором шляхом повернення суми кредиту у межах вартості спадкового майна. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 34 748,39 дол. США та понесені по справі судові витрати.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року у розмірі 679 041,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 434,76 грн., на загальну суму 682 475,76 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.5-8), за яким банк надав ОСОБА_3 споживчий кредит у сумі 60 000,00 дол. США, що станом на день укладення договору було еквівалентно 303 000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 12,4% річних, строком до 26 лютого 2029 року включно, з цільовим призначенням на купівлю квартири.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті - доларах США, в сумі 60 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 303 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі у разі надання кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 26 лютого 2029 року.

Відповідно до п.7.13 кредитного договору сторони домовилися вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.7.8 кредитного договору строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та до повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується: 1) заставою трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_3.

Судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання позичальником її зобов»язань за договором про надання споживчого кредиту, між банком та ОСОБА_3 25 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 (а.с.12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла (а.с.14).

03 листопада 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» направив до Броварської міської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців позичальника за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 травня 2008 року (а.с.15), на яку отримав повідомлення завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Журавської В.В. від 25 грудня 2014 року за № 3260/02-14/2014 (а.с.16), в якому банку було повідомлено, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у вигляді належної їй квартири АДРЕСА_1, яка є об»єктом обтяження відповідно до іпотечного договору від 25 лютого 2008 року, прийняв ОСОБА_2, на ім»я якого 25 грудня 2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за № 1-3502.

З наявного в справі розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21 травня 2015 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25 лютого 2008 року складає 34 748,39 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21 травня 2015 року було еквівалентно 723 206,50 грн. (а.с.17-23).

Вищевказані обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами, які відповідачем спростовані не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення боргу в межах вартості спадкового майна, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Судом вірно встановлено, що на час відкриття спадщини у померлої ОСОБА_3 залишились обов»язки по поверненню ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, які не припинились внаслідок її смерті.

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» виконав покладений на нього ч. 2 ст. 1281 ЦК України обов»язок по пред»явленню до спадкоємців, які прийняли спадщину, своїх вимог у визначений законом строк, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю в натурі.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті позичальника ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що до ОСОБА_2 у складі спадщини перейшов обов»язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вирішуючи питання про обсяг відповідальності відповідача перед позивачем, суд першої інстанції обґрунтовано керувався п.1.2. іпотечного договору, відповідно до якого ринкова вартість предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2, яка була успадкована ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, згідно звіту суб»єкта оціночної діяльності становить 679 041,00 грн. Таким чином, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 679 041,00 грн. відповідає вимогам ч. 1 ст. 1282 ЦК України, оскільки сума стягнення не перевищує вартість майна, одержаного відповідачем у спадщину. Доказів, які б спростували висновки суду в частині визначення вартості спадкового майна та, відповідно, розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, відповідачем суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про незаконність вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в повному обсязі колегією суддів відхиляються, оскільки таке право кредитора прямо передбачене в ч. 2 ст. 1282 ЦК України, яка врегульовує спірні правовідносини та відповідно до якої вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про незаконність окремих положень договору про надання споживчого кредиту, укладеного 25 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3, з огляду на встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: