Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та визнання договору кредиту недійсним за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 116 доларів 15 центів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 червня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами позичальник отримала кредит у розмірі 55 тис. доларів США на строк до 19 червня 2021 року зі сплатою 12 % річних. Додатково при наданні кредиту позичальник зобов'язалася сплатити банку одноразово комісію в розмірі 0,4% від суми кредиту. Повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитом обумовлено здійснювати до 19 числа кожного місяця. 26 березня 2009 року між банком і ОСОБА_7 укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу, графік погашення кредиту викладено в новій редакції в додатку № 1. Забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою ОСОБА_8

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 23 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 35 116доларів 15 центів США, яку банку просив стягнути із солідарних боржників.

У травні 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та визнання договору кредиту недійсним, посилаючись на те, що в оспорюваному договорі кредиту відсутня істотна умова цього договору - ціна (сукупна вартість кредиту, детальний розписзагальної вартості кредиту), вказаний кредитний договір є таким, що суперечить принципу добросовісності, має істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, з застосуванням нечесної підприємницької практики.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір, укладений 19 червня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» і ОСОБА_7

У касаційній скарзі ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи зустрічний позов, суди виходили із того, що у відповідності до графіку позичальник мав сплачувати на користь банку щомісячно 305 доларів 56 центів США, що у відповідності до умов кредитного договору дорівнювало тільки розміру тіла кредиту і не враховувало проценти та інші обов'язкові платежі. Між тим, внесені позичальником платежі було зараховано в рахунок погашення процентів. Відсутність відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту; факт ненадання банком окремого письмового документа з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача; відсутність у наданому розрахунку повної орієнтовної вартості кредиту з проведенням розрахунку поверхово та не зрозуміло для споживача; включення до додаткової угоди положень, які відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах з наявним дисбалансом зарахування процентів та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях; відсутність інформації які суми на які рахунки зараховувалися, загалом є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судами встановлено, що 19 червня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами позичальник отримала кредит у розмірі 55 тис. доларів США на приватне будівництво на строк до 19 червня 2021 року зі сплатою 12 % річних(п. п. 1.1, 1.2, 1.4 кредитного договору). Додатково при наданні кредиту позичальник зобов'язалася сплатити банку одноразово комісію в розмірі 0,4% від суми кредиту (п. 1.5 кредитного договору).

Повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитом обумовлено здійснювати до 19 числа кожного місяця (п. 5.1 кредитного договору).

За змістом п. 3.1. кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

У п. 3.3. кредитного договору сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи із дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі.

Додаток до кредитного договору містить графік погашення тіла кредиту (305 доларів 56 центів США в місяць), при цьому зазначено, що проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, процентна ставка - 12 % річних.

26 березня 2009 року між банком і ОСОБА_7 укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу, графік погашення кредиту викладено в новій редакції в додатку № 1.

У п. 3 додаткової угоди зазначено, що позичальник підтверджує, що перед укладенням цієї додаткової угоди він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, не має зауважень та претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, досторвіною та своєчасною.

За змістом положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 19 червня 2006 року) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. У договорі про надання споживчого кредиту зазначається у тому числі детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача.

Тобто, вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» на дату укладення оспорюваного договору не передбачали обов'язку банку надати детальний розпис сукупної вартості кредиту в окремому документі.

Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, набрали чинності лише 05 червня 2007 року. Разом з тим, й зазначені Правила зобов'язують банки надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. Тобто, детальний розпис сукупної вартості кредиту не обов'язково повинен бути викладений лише як окремий документ.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_7 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки; періоду внесення платежів.

Враховуючи зміст п. п. 3.3., 3.4. кредитного договору, ОСОБА_7 з моменту підписання цього договору обізнана щодо оплатності наданого кредиту, свого обов'язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів та порядку їх сплати.

Додаток до кредитного договору містить графік погашення лише тіла кредиту (305 доларів 56 центів США в місяць), однак має посилання на те, що проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, процентна ставка - 12 % річних. Тобто, з урахуванням тих обставин, що база розрахунку процентів може змінюватися залежно від обсягу виконаного позичальником зобов'язання за тілом кредиту, плату за користування кредитом не включено до таблиці щомісячних платежів. Разом з тим, порядок розрахунку процентів та їх ставку у графіку визначено.

Викладений у новій редакції (у зв'язку з укладенням додаткової угоди) графік погашення кредиту визначає розмір щомісячних платежів як за тілом кредиту, так і в розрізі процентів.

Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено право кредитора самостійно визначати порядок погашення кредитної заборгованості (кредиту, процентів за користування кредитом, штрафів, пені), що спростовує доводи судів про дисбаланс зарахування процентів та тіла кредиту.

Таким чином, суди не визначилися із нормою, яке регулює спірні правовідносини, не дослідили зміст договірних положень на відповідність вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 19 червня 2006 року) та дійшли передчасного висновку про визнання недійсним договору споживчого кредиту.

Від правильного вирішення зустрічного позову залежить обґрунтованість заявленого банком позову, а тому рішення судів підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик