АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2992/17 Головуючий 1 інст. Панас Н.Л.
Справа № 635/398/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». В обґрунтування свого позову посилався на те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у Пенсійному фонді України як отримувач соціальної допомоги (пенсії) та враховуючи літній вік ОСОБА_2, який ускладнює її вільне пересування, нею укладено договір на допомогу з ним у вигляді виданої йому у грудні 2014 року нотаріально завіреної довіреності за № НАЕ 967413, яку посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 Стахановського нотаріального округу Луганської області та внесено до єдиного реєстру нотаріальних дій за № 988 для представництва її інтересів у Пенсійному фонді та банку.

Вказав, що на підставі вказаної довіреності ним у відділенні Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 10020 відкрито рахунок для перерахування пенсійних виплат Управління пенсійного фонду України. У травні 2015 року ОСОБА_2 особисто отримала пластикову картку та РІN - код до неї. Дія цієї картки закінчилася у 2016 році.

Вказав, що на підставі довіреності він неодноразово звертався до відділення банку для отримання пластикової картки з РІN - кодом як на імя ОСОБА_2, так і на його імя, але банком йому у цьому відмовлено з посиланням на банківську таємницю.

Зазначив, що чинним законодавством не передбачено право банка відмовити представнику клієнта банка, який діє у встановленому законом способу, у видачі пластикової картки та РІN - коду на імя клієнта банка, тобто на його імя.

Вказав, що відповідно до умов договору № 1052404 від 23 березня 2015 року не передбачено обовязок банку видати клієнту банка платіжну картку та РІN - код, також відсутні обмеження, що платіжна картка та РІN - код не може бути видано представнику клієнта.

Просив визнати дії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо відмови у відділенні № 10020 Ощадбанку м. Харків, майдан Конституції, № 22 у видачі йому та на його імя, на підставі нотаріально завіреної довіреності за № НАЕ 967413, яку посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 Стахановського нотаріального округу Луганської області та внесеної до Єдиного реєстру нотаріальних дій за № 988 стандартну картку та PIN - код для обслуговування банківського рахунку ОСОБА_2; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» видати у відділенні № 10020 Ощадбанку м. Харків, майдан Конституції, № 22 йому та на його імя, який діє на підставі нотаріально завіреної довіреності за № НАЕ 967413, яку посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 Стахановського нотаріального округу Луганської області та внесеної до Єдиного реєстру нотаріальних дій за № 988 стандартну картку та PIN - код для обслуговування банківського рахунку ОСОБА_2 в Ощадбанку.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд не звернув уваги на те, що йому відповідачем в усній формі відмовлено у видачі додаткової картки на його імя для обслуговування банківського рахунку ОСОБА_2; що ОСОБА_2 з наданням йому права отримання банківської картки з РІN - кодом є безпосередньо наданням йому права на обслуговування її банківського рахунку, що є єдиним можливим способом обслуговування банківського рахунку ОСОБА_2 в межах договору (довіреності) з використанням ним додаткової картки та РІN - коду виданих на його імя та ідентифікацією його банком як особи, яка обслуговує банківський рахунок ОСОБА_2; що всупереч нормам закону, суд першої інстанції зазначив про використання електронного платіжного засобу за довіреністю, що суперечить змісту позовних вимог та предмету доказування, однак в довіреності це не зазначено, а тому суд з необґрунтованих міркувань вказує обставини, які нічим не підтверджені; що Постанова Кабінету Міністрів України щодо порядку виплати пенсій особам тимчасово переміщеним звужує права ОСОБА_2 на отримання пенсії, а тому не може бути підставою у видачі іншої банківської картки, крім картки, яка видається усім громадянам України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що в довіреності, яку видано ОСОБА_1 не зазначено, що він має право розпоряджатися рахунком, який відкрито на імя ОСОБА_2

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 березня 2015 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1, що діяв на підставі довіреності, посвідченої 02 грудня 2014 року приватним нотаріусом Стахановського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 за реєстровим № 988, подано до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву - анкету на відкриття рахунку фізичної особи та видачу платіжної картки.

23 березня 2015 року між ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір № 1052384 від 23 березня 2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно якого ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок № 8987 в національній валюті.

14 квітня 2015 року ОСОБА_2 була отримана платіжна картка та ПІН-код. Із розписки про отримання платіжної картки та ПІН-коду вбачається, що ОСОБА_2 з правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск і надання платіжної картки, Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк» ознайомлена та зобовязується виконувати.

В 2016 році строк дії платіжної картки закінчився, у звязку з чим представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, що діяв на підставі довіреності, посвідченої 02 грудня 2014 року приватним нотаріусом Стахановського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 за реєстровим № 988, звернувся до банку з метою отримання пластикової картки та РIN-коду на імя ОСОБА_2 та на своє імя для управління рахунком ОСОБА_2

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що спеціальний платіжний засіб - це платіжний інструмент, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якого держателем цього інструмента ініціюється переказ коштів з відповідного рахунка платника або банку, а також здійснюються інші операції, передбачені відповідним договором. Держатель спеціального платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Пунктом 14.12 статті 14 зазначеного Закону встановлено, що користувач зобовязаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про ОСОБА_4 України» однією із функцій ОСОБА_4 Банку України є встановлення для банків правил проведення банківських операцій, захисту інформації, коштів і майна, регулювання діяльності платіжних систем та систем розрахунків України.

ОСОБА_4 України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, Закону України «Про ОСОБА_4 України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів ОСОБА_4 Банку України (ч. 6 ст. 4 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»).

За змістом частини 1 статті 56 Закону України «Про ОСОБА_4 України» ОСОБА_4 України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти ОСОБА_4 Банку видаються у формі постанов Правління ОСОБА_4 Банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління ОСОБА_4 Банку.

10 грудня 2004 року Правлінням ОСОБА_4 Банку України були затвердженні Правила ОСОБА_4 системи масових електронних платежів за № 620, згідно пункту 1.6 глави 1 розділу ІX яких встановлено, що платіжна картка є власністю емітента і видається клієнту (фізичній особі або довіреній особі юридичної особи) на підставі договору про надання та використання платіжної картки.

05 листопада 2014 року Правлінням ОСОБА_4 Банку України затверджено Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням за № 705, відповідно до частини 2 пункту 1 розділу VІ яких використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Цим Положенням передбачено, що банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів та/або еквайрінг на підставі внутрішньобанківських правил, розроблених відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів ОСОБА_4 Банку України і правил платіжних систем. Внутрішньобанківські правила затверджує орган управління банку, уповноважений на це статутом.

28 березня 2012 року постановою АТ «Ощадбанк» № 196 затверджено порядок емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», згідно якому: при зверненні до установи банку клієнта, на імя якого відкривається рахунок, банк здійснює його ідентифікацію. На імя клієнта випускається платіжна картка, яка може бути отримана в установі банку лише самим клієнтом; отримання платіжної картки, що випущена на імя власника рахунку, довіреною особою не допускається; фізична особа, на імя якої випущена додаткова картка, має право здійснювати операції за рахунком лише із застосуванням додаткової картки, що випущена на його імя. Фізична особа (що не є власником рахунку) може ініціювати випуск додаткової картки на своє імя, звернувшись до установи банку, в якій обслуговується рахунок клієнта на підставі довіреності на розпорядження рахунком; використання платіжної картки за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткової картки для довіреної особи.

Відповідно до пункту 4.2 Договору № 1052384 від 23 березня 2015 року, сторони домовились, що всі інші умови цього договору, права та обовязки сторін, їх відповідальність визначаються Правилами, які є невідємною частиною цього договору, клієнт приєднується до Правил шляхом підписання цього договору.

Правилами здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами у АТ «Ощадбанк», чинними на дату укладання договору, були передбачені такі зобовязання сторін: при одержанні картки держатель зобовязаний поставити свій підпис на зворотній стороні картки на смузі для підпису в присутності уповноваженого співробітника банку, а також підтвердити факт одержання картки та ПІН-конверту, поставивши свій підпис на розписці про отримання картки та документів за рахунком; держатель картки не має права передавати картку в користування третім особам.

Отже, підписуючи договір, ОСОБА_2 погодилась з вище зазначеними умовами.

Таким чином, виходячи із аналізу вище вказаних норм, банк не має права видавати платіжну карту будь-якій іншій особі, окрім клієнта (власника рахунку).

Разом з тим, фізична особа (що не є власником рахунку) може ініціювати випуск додаткової картки на своє імя звернувшись до установи банку, в якій обслуговується рахунок клієнта на підставі довіреності на розпорядження рахунком. При цьому, використання платіжної картки за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткової картки для довіреної особи. Фізична особа, на імя якої випущена додаткова картка, має право здійснювати операції за рахунком лише із застосуванням додаткової картки, що випущена на його імя.

Проте, як вбачається з довіреності, виданої ОСОБА_2, вона не містить повноважень на розпорядження її рахунком, як не містить повноважень на отримання інформації щодо певного поточного рахунку в банку, без будь-яких обмежень, що становить банківську таємницю.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що ОСОБА_1 має право розпоряджатись рахунком, відкритим на імя ОСОБА_2, якщо такі повноваження будуть зазначені в довіреності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Зазначена апеляційна скарга зведена до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно статті 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії