Справа № 161/5504/17
Провадження № 2/161/2241/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з відповідачем ОСОБА_3 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2012 року. В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. В добровільному порядку допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснила, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та єдиним її доходом є допомога на дитину від держави в розмірі 860 грн.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, суду пояснив, що він має постійну роботу та отримує заробітну плату в розмірі 5000 грн. на місяць. Він не є інвалідом, на обліку у лікарів не перебуває, інших дітей, утриманців не має. Вважає, що грошові кошти, які можуть бути стягнуті з нього на утримання дитини, не будуть витрачатися на дитину, позивач витратить їх на свого брата. Він буде сам купувати речі та продукти для дитини на прохання позивача, але категорично проти передачі їй грошових коштів. На теперішній час дитина частину тижня проводить у нього і в цей час він її утримує.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2012 року (а.с. 2). В шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

ОСОБА_5 ОСОБА_4 проживає з матірю позивачкою ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їхньої малолітньої доньки.

Відповідач ОСОБА_3 працює командиром відділення водієм в ЧСПТ АРЗ СП УДСНС України в Волинській області (а.с. 19) та має регулярний дохід, у розмірі 5000 грн. на місяць .

В судовому засіданні позивач та її представник не надали доказів отримання відповідачем будь-яких додаткових доходів окрім заробітної плати.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки на утримання їхньої спільної малолітньої доньки підлягають визначенню в частці від його заробітку (доходу).

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачає ст. 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка. дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_3 є працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інвалідність йому не встановлена.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, його сімейний стан, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, та вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дохід позивача складає 860 на місяць (щомісячна допомога при народженні дитини), що є недостатнім для утримання дитини віком до 6 років позивачкою самостійно або при встановлені аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у меншому розмірі.

Суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача буде відповідати звичайним потребам неповнолітньої дитини віком до шести років.

Позивачем та її представником ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні належним чином не обґрунтована потреба в отриманні аліментів у розмірі ? частини заробітку відповідача та не підтверджена належними та допустимими доказами.

Жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку надає допомогу на утримання дитину чи утримує дитину на рівні з матірю відповідачем суду не надано, позивач ці обставини не визнає.

Доводи відповідача про те, що грошові кошти не будуть витрачатися на дитину, а тому він не має обовязку їх сплачувати, суд до уваги не приймає, оскільки такі його твердження є припущеннями та належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені.

Крім того, відповідно до приписів ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, у випадку наявності в нього сумнівів у цільовому використанні позивачкою аліментів відповідач має право звернутися з заявою до відповідних органів.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі ст.ст.179-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, який народився 26.09.1985 року в с. Підгайці Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6