Справа № 211/1977/17
Провадження № 2/211/1426/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

у відсутність:

відповідача ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником квартири АДРЕСА_1 (Блюхера) м. Кривого Рогу.

Відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрована у його квартирі з 2012 року , однак не мешкала в ній ніколи та не заселялася взагалі, так як реєстрація з самого початку була формальністю. У 2012 році відповідач виїхала на постійне проживання до Росії до своєї донька, та з того часу там мешкає, відповідач людина похилого віку та повертатися в Україну не планує.

Однак ОСОБА_2 хоча не мешкає у вказаній квартирі, на її долю нараховуються комунальні послуги які позивач самостійно має нести за відповідача, що ставить його у скрутне фінансове становище і змушує звертатися до суду з даним позовом, тому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме квартирою № 4 будинку № 5 по вул. Петра Дорошенка (Блюхера) м. Кривого Рогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме квартирою № 4 будинку № 5 по вул. Петра Дорошенка (Блюхера) м. Кривого Рогу, 3 особи про день слухання справи повідомлені.

Відповідач ОСОБА_2 в судове зсідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (Блюхера) м. Кривого Рогу , співвласниками є ОСОБА_3, ОСОБА_4. (а.с. 6).

Згідно довідки з місця реєстрації від 13.04.2017 р. (а.с. 9), в квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Петра Дорошенка (Блюхера), 5/4 зареєстровані: позивач власник ОСОБА_1, співвласники ОСОБА_3 дружина , ОСОБА_4 донька, ОСОБА_5, онук, та інші особи ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожний окремо підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_2, у належній позивачеві ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_1 (Блюхера) м. Кривого Рогу з 2012 року по даний час.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 (Блюхера) м. Кривого Рогу 2012 року по даний час.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі з 2012 року без поважних причин ( тобто понад один рік), доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даній квартирі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом в судовому засіданні не встановлена.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за вказаною адресою, у зв'язку з відсутністю у ній без поважних причин понад одного року.

Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, ОСОБА_9 (Блюхера)АДРЕСА_3 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10