Номер провадження: 22-ц/785/1115/17
Номер справи місцевого суду: 513/1251/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Білгород-Дністровського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідачів, який було уточнено, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, померлої 04.10.2008 року(а. с. 2-3, 82-83).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 04.10.2008 року померла мати позивачки - ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 6, по вул. Першотравнева в с. Ярославка Саратського району Одеської області. Іншими спадкоємцями покійної є діти померлої - син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 У ОСОБА_3 з ОСОБА_2 був усний договір про те, що вона відмовляється від спадщини, а він приймає спадщину, однак користуватися спадковим будинком будуть спільно. 10.02.2009 року вона подала до Саратської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, а ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини. Після відмови від спадщини, спадковий будинок почав руйнуватись, його ніхто не ремонтував, через що погіршилися стосунки з братом. Позивачка за свої кошти відремонтувала будинок, сплачує необхідні платежі та вважала, що спадщина перейде до неї. ОСОБА_3 вважає, що заява про відмову від спадщини є недійсною, оскільки написана під впливом обману, зазначила, що у телефонній розмові з відповідачем ОСОБА_2 дізналась, що брат консультувався з нотаріусом сином ОСОБА_4, який порадив оформити спадщину на одну людину, а не на трьох, щоб уникнути сплати більших податків. При цьому ОСОБА_2 завірив її, що у інших спадкоємців, які не будуть оформляти спадщину, будуть такі ж самі права власника, як й у того, що оформить все майно на себе. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

02.10.2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, померлої 04.10.2008 року (а. с. 34).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 04.10.2008 року померла мати позивачки - ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 6, по вул. Першотравнева в с. Ярославка Саратського району Одеської області. Іншими спадкоємцями покійної є діти померлої - син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 Після смерті матері в неї з ОСОБА_2 був усний договір про те, що вона відмовляється від спадщини, а він приймає спадщину. Але користуватися спадковим будинком будуть спільно. 10.02.2009 року ОСОБА_4 вона подала до Саратської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, а ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що на час подачі заяви про відмову від прийняття спадщини вона вважала, що спадщина перейде до неї. Просила визнати заяву про відмову від прийняття спадщини недійсною, як правочин вчинений помилково та на невигідних умовах, а також, на час вчинення правочину вона помилялася стосовно природи та можливих наслідків його вчинення. Також просила визначити їй додатковий строк 3 місяці для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_6

Ухвалою суду від 29.10.2015 року позови обєднано в одне провадження (а. с. 58).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано заяву ОСОБА_3 подану до Саратської районної державної нотаріальної контори 10.02.2009 року про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_6, що померла 04.10.2008 року недійсною. З дня набрання рішенням суду законної сили визначено ОСОБА_3 додатковий строк, два місяці, для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_6, що померла 04.10.2008 року. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено (а. с. 161-165).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_3, ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 172-174).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки в цій частині рішення не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка вчинила правочин 10 лютого 2009 року під впливом обману, оскільки незважаючи на подання заяви про відмову від спадщини продовжувала підтримувати у належному стані спадковий будинок, робила ремонт сплачувала платежі та податки, що не робив ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4

Проте, погодитись з таким висновком не можна.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2008 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області (а. с. 8).

Після смерті ОСОБА_6відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Ярославка, вул. Першотравнева, 6.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6є її діти ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У встановлений законом строк відповідач ОСОБА_2звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6, заява посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі за № 19, міститься в матеріалах спадкової справи № 121-09 Саратської районної державної нотаріальної контори.

10 лютого 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6на користь брата ОСОБА_2, їх заяви посвідчені приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 20 та за № 21, містяться в матеріалах спадкової справи № 121-09 Саратської районної державної нотаріальної контори.

ОСОБА_3 після уточнення позовних вимог,ставить питання про визнання її заяви до Саратської районної державної нотаріальної контори про відмову від спадщини від 10 лютого 2008 року недійсною на підставі вчинення правочину під впливом обману, тобто з підстав передбачених ст. 230 ЦК України.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною.

Приписами ч. 6 ст. 1273 України встановлено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-якого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 та 223 ЦК України.

Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Згідно п. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, згідно п. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За змістом ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Відповідно п. 20 вказаної Постанови, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки за своєю правовою природою відмова ОСОБА_3 від прийняття спадщини на користь брата є одностороннім правочином, який не допускає можливості врахування самообману як підстави для визнання його недійсним.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, колегія суддів виходить з того, що строком позовної давності захищається лише порушене право, а необґрунтовані вимоги строком позовної давності не захищаються.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з виниклими між сторонами правовідносинами, застосував закон, який підлягає застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Білгород-Дністровського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Заїкін А.П.

ОСОБА_7