АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4923/17 Справа № 186/1712/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула С. А. Доповідач - Варенко О.П.
Категорія 24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого Варенко О.П.,
суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Василенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області
на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання за особою права користування житловим приміщенням, зустрічним позовом Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним користування житловим приміщенням та виселення,
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Октябрьське, Доділівського району, Тульської області. В 1962 році він разом з батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та рідними сестрою ОСОБА_4 , братами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приїхали на постійне місце проживання в м.Першотравенськ, Дніпропетровської області.
17 серпня 1962 року на підставі виданого ордеру №710 їм на родину, в тому числі і на нього, було надано квартиру АДРЕСА_1 .
В 1969 році його батько покинув сім`ю та почав проживати окремо. Згодом, його сестра та брати також створили власні сім`ї та почали проживати окремо. В спірній квартирі постійно залишилися проживати він та його матір.
ІНФОРМАЦІЯ_2 його матір померла.
Він неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі за злочини, але кожного разу після відбуття покарання повертався на постійне місце проживання у вказану квартиру.
10 червня 1991 року його було знято з реєстраційного обліку за місцем проживання в зв`язку із засудженням до позбавлення волі та відбуванням призначеного покарання. Після повернення з місць позбавлення волі він знову вселився у спірну квартиру, але зареєструватися в ній не зміг, оскільки загубив свій паспорт.
Після смерті матері також продовжує постійно проживати в цій квартирі, сплачує комунальні послуги.
21 жовтня 2016 року звернувся до відповідача стосовно реєстрації його місця проживання, але йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю рішення суду про визнання за ним права користування вказаним житловим приміщенням. Іншого житла він не має і не має змоги його придбати.
Просить суд визнати за ним право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
04 січня 2017 року відповідач за первинним позовом - Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області надав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання незаконним користування житловим приміщенням та виселення.
В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 17 серпня 1962 року виконкомом Першотравенської міської ради ОСОБА_2 видано ордер №710 на вселення до житлового приміщення, що перебуває у комунальній власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 24 квітня 1969 року її було зареєстровано за вказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 основний квартиронаймач - ОСОБА_2 померла та її було знято з реєстраційного обліку.
В даній квартирі станом на 31 серпня 2016 року за вказаною адресою не зареєстровано жодну особу.
Згідно акту № 436 від 31 серпня 2016 року ПП «Комунальщик 1» на теперішній час в даній квартирі проживає ОСОБА_1 , не маючи реєстрації та відповідних законних підстав до користування спірним житлом.
Оскільки основний наймач спірного житла помер, виключне право розпорядження житловим приміщенням комунальної форми власності належить виконавчому комітету Першотравенської міської ради, який веде облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, здійснює розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.
Єдиною правовою підставою для заселення у житлове приміщення, що перебуває у комунальній власності є ордер на вселення і заселення до приміщення за його відсутності є самоуправним. Навіть довготривале користування самоправно зайнятим житловим приміщенням не надає особі права на нього.
Просить суд визнати незаконним користування ОСОБА_1 вказаною квартирою та виселити його у примусовому порядку з неї. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом судові витрати.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визнання за особою права користування житловим приміщенням задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с.Октябрьське, Деділівського району, Тульської області право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
В задоволенні зустрічних позовних вимог Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним користування квартирою АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 у примусовому порядку в вищевказаного житлового приміщення - відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, Виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17 серпня 1962 року Домоуправлінням №1 Треста «ПШС» ОСОБА_3 , працюючому прохідником СУ-8, на сім`ю з 6 осіб надано дозвіл на зайняття квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією ордера № 710 від 17 серпня 1962 року.
Показаннями свідків підтверджено факт того, що членами сім`ї ОСОБА_3 , на яких надано вказане житлове приміщення, були: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - син, та мати дружини.
Копією поквартирної картки форми «Б» на спірну квартиру, надану ПП «Комунальщик-1» підтверджується, що наймачем житла є ОСОБА_2 , яка зареєстрована з 24 квітня 1969 року та знята з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку зі смертю. Крім неї були зареєстровані члени її сім`ї: син ОСОБА_5 , 1959 року народження з ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого знято з реєстрації 27 жовтня 1977 року в зв`язку з призивом на строкову службу, знову зареєстровано 03 грудня 1979 року та знято з реєстрації 12 вересня 1980 року в зв`язку з вибуттям до м.Дніпропетровська, мати ОСОБА_7 , яку знято з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_5 в зв`язку зі смертю, донька ОСОБА_8 , 1962 року народження, з 29 квітня 1980 року, яку знято з реєстрації 06 січня 1984 року в зв`язку з вибуттям до м.Павлограда, Дніпропетровської області, син ОСОБА_1 , 1955 року народження, з 21 березня 1978 року, знято з реєстрації 09 червня 1987 року в зв`язку з засудженням, зареєстровано знову 14 листопада 1989 року та знято з реєстрації 10 червня 1991 року в зв`язку із засудженням до позбавлення волі.
Інформацією №104/0/126-17 від 27 січня 2017 року Державного архіву Дніпропетровської області підтверджується, що у протоколах засідань виконавчого комітету Першотравневої селищної ради Петропавлівського району, Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області за 1962 рік рішення про видачу житлового приміщення ОСОБА_2 за вказаною адресою немає. Рішення № 710 від 17 серпня 1962 року у вищевказаних документах не існує.
Випискою з фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2016 року ПП «Комунальщик-1» підтверджується, що наймачем квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , яка була зареєстрована в ній з 24 квітня 1969 року. Квартира не приватизована. Останню знято з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку зі смертю. Також, в даній квартирі був зареєстрований син ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21 березня 1978 року по 09 червня 1987 року, знято з реєстраційного обліку в зв`язку із засудженням до позбавлення волі; після відбуття покарання, останнього 14 листопада 1989 року знову зареєстровано у вказаній квартирі та знято з реєстрації 10 червня 1991 року в зв`язку із засудженням до позбавлення волі.
Випискою з фінансово-особового рахунку № НОМЕР_2 від 31 серпня 2016 року підтверджується, що в спірній квартирі станом на 31 серпня 2016 року було зареєстровано ОСОБА_2 , 1927 року народження, яку знято з реєстраційного обліку 07 квітня 2016 року в зв`язку з її смертю. Інших зареєстрованих осіб в квартирі не має.
Копією військового квитка НОМЕР_3 від 13 листопада 1973 року, виданого Павлоградським міським військовим комісаріатом Дніпропетровської області, копією заяви форми №1 про видачу паспорта від 15 жовтня 1976 року до Першотравенського міського відділу міліції Дніпропетровської області, копіями вироків Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 1998 року, 29 вересня 2005 року, 30 вересня 2011 року підтверджується, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_3 .
Актом, складеним та підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_4 , (всього 8 осіб), підтверджується, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_5 вказаного будинку з 1962 року по теперішній час. Претензій до нього, як до мешканця, не має.
Актом № 436 від 31 серпня 2016 року ПП «Комунальщик 1» підтверджується, що ОСОБА_1 не зареєстрований, однак проживає в квартирі АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 08 квітня 2016 року.
Після її смерті ОСОБА_1 сплачував від її імені за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями відповідних квитанцій від 13 липня 2016 року, 06 жовтня 2016 року та довідками про стан заборгованості за комунальні послуги ПП «Комунальщик-1», в яких міститься відмітка, що станом на 31 серпня 2016 року заборгованість відсутня.
ОСОБА_1 втратив свій паспорт, тому 11 травня 2016 року Першотравенським МС ГУДМС України в Дніпропетровській області йому видано новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 та відмовлено в реєстрації за місцем проживання.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.9, 58, 59, 61, 64, 71, 72 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що позивач самоправно зайняв житлове приміщення за відсутністю ордера або ж інших правових підстав для проживання. Однак такі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батько позивача ОСОБА_3 у встановленому законом порядку отримав квартиру АДРЕСА_1 , а згідно ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Тобто, позивач не має отримувати будь-яких правовстановлюючих документів для користування зазначеною квартирою, оскільки таке право гарантовано йому ст.ст.64,71 ЖК України.
ОСОБА_1 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача з 1978 року по 1987 рік, знятий з реєстрації в зв`язку із засудженням до покарання у виді позбавлення волі. Після звільнення з місць відбування покарання, його 14 листопада 1989 року знову було зареєстровано у спірній квартирі та 10 червня 1991 року знято з реєстраційного обліку в зв`язку із засудженням до покарання у виді позбавлення волі, що відповідало вимогам законодавства, що діяло на той час. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_1 повернувся проживати у вказану квартиру, де проживає і по теперішній час, що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами, належним чином утримує дане житлове приміщення та сплачує комунальні послуги.
З огляду на вищезазначене, існують всі об`єктивні підстави для захисту права позивача, в якому він обмежений через втрату паспорта, шляхом визнання за ним права користування житловим приміщенням.
Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення апелянтом норм права, незгоди з висновками суду та не містять обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_1 такого крайнього заходу як виселення.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області відхилити.
Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова