АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/998/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Лапко Ю.В., Кошельник В.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та стягнення коштів,

встановила:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що 12 січня 2010 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 20000 доларів США, що еквівалентно на момент укладення договору 159810грн., на строк до 12 січня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором позики 12 січня 2010 року сторони уклали договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Відповідачем свої зобов'язання належним чином не виконано, оскільки повернуто борг частково. Станом на 26.06.2015 року заборгованість за договором позики становить 4000 доларів США, що еквівалентно 85000грн., пеня- 85грн.22коп., інфляційні втрати- 51769грн.82коп., три проценти річних- 2766грн.58коп. Просить звернути стягнення на майно: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом її реалізації на торгах; стягнути з відповідача на її користь 139621грн.62коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія : 27

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що повернувши частину боргу, відповідач вчинила дії, що свідчать про визнання нею боргу, а тому перебіг позовної давності перервався.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення судує законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду з позовом до ОСОБА_3про звернення стягнення на предмет іпотеки, про застосування якого заявила відповідач, та позивачем не надано доказів поважності причин його пропуску.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 12 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 приймає у власність 159810грн., що на момент вчинення договору еквівалентно 20000 доларів США, на термін два роки з кінцевим строком погашення боргу до 12.01.2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по договору позики від 12.01.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 12 січня 2010 року укладено договір іпотеки. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_3 передано в іпотеку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач повернула борг у сумі 16000 доларів США, що не оспорюється сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Разом з тим, звернення особи до суду із вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу може бути обмежено строками позовної давності.

Згідно із статтями 256, 257, ч.1 і п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Строк виконання основного зобов'язання встановлено 12.01.2012 року, а позивач звернулася із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 30 червня 2015 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначила, що вона сплатила останній платіж 28.09.2011 року, а у договорі позики позивачем дописано «13г» з метою переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №21Т від 01 березня 2017 року у договорі позики від 12.01.2010 року, укладеному між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, на зворотній стороні аркушу в шостому рядку рукописного тексту наявні ознаки дописки тексту «13г» перед словом «вернула».

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повернення відповідачем у 2013 році частини боргу за договором позики від 12.01.2010 року, що свідчило б про визнання ОСОБА_3 свого боргу.

Відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Тому, колегія суддів не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що ОСОБА_3 повернуто частину боргу у 2013 році.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, про застосування якого заявила відповідач, та позивачем не надано доказів поважності причин його пропуску.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова