УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив припинити двю штатного розкладу ОСББ "БАШТА" та зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати ОСББ "БАШТА" збитки в сумі 2 365 200,00 грн. При цьому, позивач визначив відповідачем безпосередньо фізичну особу ОСОБА_2, а позивачем тільки себе.

Незважаючи на залишення позовної заяви з такою редакцією позовних вимог без руху із акцентуванням уваги позивача, зокрема, на тому, що неможна в судовому порядку просити стягнути певні грошові кошти на користь третьої особи, представляти інтереси якої він не уповноважений, без долучення до матеріалів позову відповідної довіреності, позивач подав в порядку усунення недоліків нову заяву, в якій зауважив, що певними діями відповідача порушуються і його права, у зв'язку з чим він і звертається із цим позовом до суду. Уточнення ж своїх вимог він бажає надати під час розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.06.2016 відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд справи з урахуванням відпускного періоду на 25.08.2016 на 12.00.

В судове засідання 25.08.2016 відповідач не з'явився, в той же час, за клопотання позивача судом було вирішено клопотання про витребування доказів.

В подальшому через оскарження відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі розгляд справи не вібдувався через перебування справи в Апеляційному суді м. Києва, зокрема, 20.10.2016.

Після повернення справи з апеляційного суду 27.12.2016 була призначена дата наступного судового засідання на 17.03.2017 та направлені сторонам судові виклики-повідомлення.

17.03.2017 в судове засідання знову не з'явився відповідач, а позивач знову заявив клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом, наступне судове засідання у справі призначено на 04.05.2017 на 10.00 годину.

В той же час, відповідач знову подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, оскільки минулого разу розгляд по суті даної скарги не відбувся, матеріали справи 22.03.2017 знову направлені в апеляційний суд.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2017 відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Матеріали справи повернулися до районного суду лише 19.05.2017 та за резолюцією передані головуючому у справі 01.06.2017.

Під час знаходження справи в апеляційному суді позивач подав до Солом'янського районного суду м. Києва заяву про забезпечення даного позову, яку суд може розглянути по суті після отримання матеріалів відповідної справи.

Так, дослідивши дану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Позивач просить суд забезпечити вищезазначений позов шляхом накладення арешту на належну на праві власності відповідачу квартиру АДРЕСА_1, яка, продовжує позивач, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності.

В той же час, жодних підтверджуючих документів позивач (заявник) до даної заяви не долучає.

В мотивувальній частині даної заяви позивач зазначає про те, що йому відомо про перебування даної квартири у власності відповідача, а також він стверджує про те, що відповідач може розпорядитися даною квартирою на власний розсуд. Саме з метою недопущення останнього він просить задовольнити дану заяву.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що дана квартира та дії по розпорядженню нею не є предметом розгляду даної справи. Крім того, суд знову акцентує увагу позивача на тому, що будь-яких доказів на підтвердження належності відповідачу такого майна позивач також не долучає. Заява окрім того грунтується на припущеннях.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання. Також не надано доказів належності саме відповідачу майна, на яке позивач просить накласти арешт. І головне, із заяви вбачається незрозумілим з урахуванням визначених позивачем позовних вимог саме такий вид забезпечення позову для унеможливлення невиконання рішення суду в разі задоволення позову або утрудення його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про забезпечення позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк