АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7282/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном та вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном та вселення.

У позові ОСОБА_3 просив виділити йому у володіння та користування кімнату 6 - 17,8 м. кв. визначену у технічному паспорті у квартирі АДРЕСА_1, залишивши у спільному користуванні коридор - 1 площею 14,4 м. кв., вбиральню - 5 площею 1 м. кв. ванну - 4 площею 3 м. кв. та кухню - 3 площею 9,2 м. кв.;

Зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити позивача в зазначену квартиру; зобов'язати КП «Печерська брама» укласти окремі договори на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території пропорційно часткам у квартирі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном та вселення задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає те, що суд не врахував всі обставини справи та неправомірно дійшов до висновку, що позивач має право на проживання у квартирі АДРЕСА_1. Посилається на ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судове засідання представник відповідача не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні його власністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності від 06.03.1996 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях.

Відповідно до дублікату свідоцтва про смерть від 06 липня 2010 року серія НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5 (а.с. 9).

20.07.2005 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

20.07.2005 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Таким чином, нормами матеріального права передбачено право позивача, як співвласника квартири, проживати в ній та користуватися нею.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до Висновку від 24.04.2015 року, затвердженого заступником начальника Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, 20.04.2015 року надійшла заява ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 відмовляється надати дублікат ключів від квартири АДРЕСА_1 де 3/8 частин належить йому. ОСОБА_2 неодноразово викликалась до службового кабінету працівників міліції для надання пояснення з даного приводу, але так і не з'явилась.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відповідач перешкоджає позивачу проживати у спірній квартирі, а відтак суд прийшов до правомірного висновку про необхідність відновити порушенні права позивача шляхом його вселення у спірну квартиру.

При цьому, колегія суддів враховує, що право позивача, як співвласника спірної кватири на користування нею, не може порушуватися іншими співвласниками.

Сторонами в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділення позивачу у володіння та користування кімнати у спірній квартирі рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому відповідно до ст. 303 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача на володіння 3/8 частиною квартири АДРЕСА_1 буде його вселення у квартиру та зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді