АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1389/17 Номер провадження 22-ц/786/1579/17Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

За участю секретаря: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про стягнення безпідставно отриманих коштів та збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані останнім кошти у сумі 1465,34 грн., які складаються з боргу у сумі 1350,64 грн. та судових витрат у сумі 114,70 грн., сплачених ним за судовим наказом державному виконавцю; завдані збитки на загальну суму 1551,01 грн., які складаються з витрат на придбання білету на поїзд Полтава-Харків у сумі 68,31 грн., доставки автомобіля евакуатором на спеціальний майданчик - 240 грн., зберігання автомобіля на майданчику - 576 грн., транспортування транспортного засобу - 480 грн., витрати за дії державного виконавця - 186,70 грн.

В обґрунтування позову вказував, що 19 вересня 2015 року працівниками ДАІ на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та заборони на його відчуження було вилучено його автомобіль та примусово доставлено на спеціальний майданчик. 21 вересня 2015 року він дізнався, що судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2013 року з нього було стягнуто на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" борг у сумі 1350, 64 грн. та судові витрати у сумі 114,70 грн. 21 вересня 2015 року, з метою отримання автомобіля ним було сплачено кошти згідно вказаного судового наказу, вартість автоевакуатора та за зберігання авто на штрафмайданчику, а також ним було витрачено кошти на проїзд. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2015 року судовий наказ було скасовано. Позивач вважає, що витрачені кошти підлягають відшкодуванню, у звязку із безпідставним зверненням відповідача із заявою про видачу судового наказу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» на користь ОСОБА_2 1465, 34 грн. та судові витрати у сумі 1280 грн.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

З таким рішенням не погодилося ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його змінити в частині стягнення грошових коштів та судових витрат, в задоволенні позову в цій частині відмовити. В іншій частині рішення просить залишити без змін. Зокрема апелянт зазначає, що кошти отримані як оплата за отримання послуг за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребуванні згідно ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуті.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 303 ЦК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з встановлених в ході розгляду справи обставин, а саме того, що позивачем на користь відповідача було сплачено борг за послуги з газопостачання у сумі 1350,64 грн. та судові витрати у сумі 114,70, грн., а всього 1465,34 грн., які були стягнуті з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу, який потім було скасовано. Оскільки, відповідачем не пред'являвся позов по стягнення з ОСОБА_2 зазначеного боргу після скасування судового наказу, то суд вважав вірним стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 1465.34 грн., як безпідставно отриманні відповідачем.

При цьому суд керувався приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України, за змістом якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його вірним та обґрунтованим.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122 цс 14, стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Розглядаючи спір, судом було встановлено, що судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави № 2-н/554/400/2013 ( № 554/2884/13-ц) від 15 квітня 2013 року з ОСОБА_2О, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" було стягнуто борг у сумі 1350 грн. 64 коп. та судові витрати у сумі 114,70 грн. ( а.с.11).

Ухвалою цього ж суду від 19 жовтня 2015 судовий наказ № 2-н/554/400/2013 від 15 квітня 2013 року скасовано. Тут же було встановлено, що з боржника ОСОБА_2 була стягнута заборгованість за комунальні послуги, які утворилися за адресою АДРЕСА_1, однак вказану квартиру позивач продав 15 грудня 2006 року.

Аналізуючи вказані обставини, вбачається, що відповідач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу за відсутності на той час договірних відносин з ОСОБА_2, оскільки останній вже не був власником квартири.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що відповідач за існування судового наказу від 15.04.2013 та відповідно виконавчого провадження набув майно (кошти), у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Однак, цивільним законодавством не передбачено правового механізму повернення сторін в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим судовим наказом.

Поряд з цим, норма ст. 380 ЦПК України, яка регулює порядок вирішення питання про поворот виконання рішення, не допускає повернення судом першої інстанції стягненого за скасованим судовим наказом, та вказує про те, питання про поворот виконання вирішується судом апеляційної чи касаційної інстанції, у разі скасування судового рішення.

Таким чином, за відсутності спеціальної правової норми, яка би регулювала поворот виконання скасованого судового наказу у разі його фактичного виконання, позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, а судом першої інстанції обґрунтовано застосовано ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

В свою чергу апелянт, вказуючи на невірне застосування зазначеної норми матеріального права, не наводить інших спеціальних способів захисту, за допомогою яких можна усунити порушене право позивача.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскарженого рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ О. І Обідіна /підпис/ ОСОБА_3

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1