Ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення банківських вкладів за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») був укладений договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» № 845000/2014, предметом якого є розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ» в національній валюті України, з щомісячною сплатою 25,2 % річних. Відповідно до умов договору банк відкрив на його ім'я вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2, на який він вніс 1 млн. грн, дата повернення вкладу - 17 жовтня 2015 року.

24 вересня 2014 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № 847373/2014, предметом якого є розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ» в національній валюті України, з щомісячною виплатою 21,75 % річних. Відповідно до умов договору банк відкрив на його ім'я вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1, на який він вніс 700 тис. грн, дата повернення вкладу - 24 жовтня 2015 року.

26 вересня 2014 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № 847373/2014, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ» в національній валюті України, з щомісячною виплатою 21,75 % річних. Відповідно до умов договору банк відкрив на його ім'я вкладний рахунок № НОМЕР_1, на який він вніс 282 808 грн, дата повернення вкладу - 26 жовтня 2015 року.

Посилаючись на те, що на його (позивача) вимогу відповідач не повернув грошові кошти за вищезазначеними вкладами та не виплатив нараховані за ними проценти, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договорами банківських вкладів у розмірі 1 776 685 грн 13 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з його безпідставністю.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 17 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» № 845000/2014, відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я позивача вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2, на який останній вніс 1 млн. грн під 25,2 % річних. Дата повернення вкладу - 17 жовтня 2015 року.

24 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № 847373/2014, відповідно до умов договору банк відкрив на ім'я ОСОБА_3 вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_3, на який останній вніс 700 тис. грн під 21,75 %. Дата повернення вкладу - 24 жовтня 2015 року.

26 вересня 2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № 847373/2014, згідно з яким банк відкрив на ім'я ОСОБА_3 вкладний рахунок № НОМЕР_1, на який останній вніс 282 808 грн під 21,75 %. Дата повернення вкладу - 26 жовтня 2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕцБі Банк», яким із 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк».

За таких обставин, починаючи з 20 березня 2015 року, банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також установлено, що позивачу виплачено 200 тис. грн відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного вище Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд вірно застосував положення п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та прийняття рішення про початок процедури ліквідації унеможливили стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15, від 13 червня 2016 року у справі №6-1123цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень, не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з цими висновками щодо їх оцінки.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик