АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1759/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1086/17Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агроекологія»

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року про забезпечення позову

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія», третя особа: відділ Держгеокадастру у Зінківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 6 квітня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ПП «Агроекологія» чи будь-якій іншій третій особі, яка діятиме від імені приватного підприємства «Агроекологія» чи в інтересах приватного підприємства «Агроекологія», до набрання законної сили рішення суду по справі, вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 4,59 га кадастровий номер :00:030:0018, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 232956, виданого Зіньківською районною державною адміністрацією 17 серпня 2007 року, а саме : провадити на орендованій земельній ділянці будь-які сільськогосподарські роботи, у тому числі, але не тільки: збирати врожай, боронувати, дискувати, культивувати, орати, сіяти, вносити будь-які мінеральні чи органічні добрива, засоби захисту рослин, охороняти, не перешкоджати виконанню комплексу робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тощо.

Зобов'язано ПП «Агроекологія» не перешкоджати позивачу ОСОБА_2 вчиняти дії по замовленню, розробленню та затвердженню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 4,59 га, кадастровий номер :00:030:0018, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, цільове призначення (використання) якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», в натурі (на місцевості). Її закріплення межовими знаками, відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. № 376, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за №391/17686.

Не погодившись з вказаною ухвалу суду першої інстанції ПП «Агроекологія» оскаржило її в апеляційному порядку, подавши на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить таку ухвалу скасувати. Зокрема вказує на те, що застосований судом захід забезпечення позову не відповідає змісту заявлених позовних вимог і перешкоджає законній господарській діяльності ПП «Агроекологія», що завдасть прямих збитків відповідачу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 п.2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 січня 2008 року між ПП «Агроекологія» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,59 га, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять пять років.

В грудні 2016 року ОСОБА_2. подав позов до ПП «Агроекологія» про визнання вказаного договору оренди землі недійсним.

Далі, як вбачається, в березні 2017 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року була задоволена.

Так, задовольняючи заяву представника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, відповідно до абз. 2,3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам рекомендовано, враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що не підлягають застосуванню заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу, як господарюючому субєкту, чия діяльність безпосередньо повязана із використанням земельних ресурсів, проводити на спірній земельній ділянці сільськогосподарські роботи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи єдиним відповідачем по справі визначено ПП «Агроекологія», треті особи до участі у справі не залучалися, а тому заходи забезпечення позову можуть бути застосовані тільки відносно вказаної особи.

Натомість, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо користування земельною ділянкою третім особам, суд першої інстанції не перевірив відповідність виду забезпечення позову субєктивному складу учасників справи.

Крім того, місцевий суд не врахував того, що земельна ділянка площею 4,59 га, яка розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області перебуває у користуванні ПП «Агроекологія» на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.01.2008.

Сам по собі факт звернення до суду з позовною заявою не позбавляє відповідача права користування вказаною земельною ділянкою, оскільки договір оренди земельної ділянки на даний момент є чинним, а відтак відповідач наділений правами орендаря згідно до умов договору.

Поряд з цим, покладаючи на підприємство зобовязання не перешкоджати позивачу у виготовленні технічної документації із землеустрою спірної земельної ділянки місцевий суд не врахував, що зазначене не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки стосується лише дій позивача і не вбачається у чому саме полягають заходи по забезпеченню щодо дій відповідача.

Вказаних обставин, які мають значення для справи, суд першої інстанції не зясував, а відтак не врахував, що обмеження господарської діяльності юридичної особи може призвести до незворотних наслідків та порушення її прав, у звязку з чим, прийняв помилкове рішення щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 про забезпечення позову у даній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1