Справа № 595/283/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів в сумі 50500 грн., мотивуючи тим, що даний договір укладений з порушенням вимог законодавства.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 листопада 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» укладено договір з метою придбання трактора. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив 50500 грн., проте даний договір оформлений з порушенням вимог щодо його оформлення, його умови є несправедливими, а тому повинен бути визнаний судом недійсним, а сплачені суми повернуті позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що 23 листопада 2016 року між його довірителем і ТОВ «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» було укладено договір Фінансового лізингу № 1450, предметом якого є трактор Беларус 892. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (трактор Беларус 892) у власність та передати його позивачу на умовах, передбачених договором. Його довіритель сплатив за транспортний засіб 50 500 грн., після чого з ним було укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач мав передати в користування трактор. Проте, представником відповідача йому було роз'яснено призначення платежу в сумі 50 500 грн., який виявився комісією за організацію, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Позивач же вважав, що це оплата вартості транспортного засобу. Таким чином, представником компанії введено позивача в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Крім того, даний договір нотаріально не посвідчений. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» у судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

23 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір фінансового лізингу № 1450, відповідно до умов якого предметом фінансового лізингу за вказаним договором є транспортний засіб, визначений у статті 1.1 Договору та специфікації(Додаток № 2), при цьому вартість предмета Лізингу у даному договорі визначено на момент укладення Договору і зазначено, як у Договорі так і у Додатку № 2.

23 листопада 2016 року ОСОБА_2 було сплачено на адресу отримувача платежу - ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» 50500 гривень з призначенням платежу

«організація по договору фінансового лізингу».

Згідно п.1.7 договору фінансового лізингу - предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 30 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.5 ст.9 даного договору.

Згідно квитанції № 852 від 23.11.2016 р., ОСОБА_2 сплатив ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" 50500 грн. адміністративного платежу згідно договору фінансового лізингу № 1450 від 23.11.2017 р.

Даний договір був укладений у простій письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, тому такий договір є нікчемним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, п.4, п.5, судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК, тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч.2 ст.215 ЦК України).

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року справа № 6-2766цс15, від 18.01.2017 р. справа № 6-648цс16, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині визнання договору фінансового лізингу № 1450 від 23.11.2016 року недійсним до задоволення не підлягають.

Шодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» сплачених коштів, то така вимога підлягає до задоволення , оскільки задоволення такої, є правовим наслідком що повинен бути застосований до недійсного(нікчемного) правочину, який в конкретному випадку, як зазначалося судом вище є договором фінансового лізингу № 1450 від 23 листопада 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф», з урахуванням того, що позивачем були здійснені посилання на застосування таких наслідків у тексті позовної заяви, що відповідно надає суду підстави для задоволення такої вимоги не виходячи за межі позовних вимог в межах розгляду даного спору.

Відповідно дост.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст.15 ЦК України).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи вищевказане, оцінивши всі докази та обставини, суд вважає необхідним позов задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму комісії за організацію договору в розмірі 50500 грн.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 220, 806, 807 ЦК України, ст.ст. 11,15,59,60,203, 209,213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути із ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» в користь ОСОБА_2 сплачені кошти в розмірі 50500(пятдесят тисяч пятсот) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3