Номер провадження: 22-ц/785/3064/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 22 липня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на розірвання шлюбу судовим рішенням від 24 травня 2011 року, проживання окремо, ухилення відповідача від виконання обовязків по утриманню та вихованню дитини, позивач ОСОБА_3 просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_4 в особі представника позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року в позові відмовлено (а.с.71-72).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення органом опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав прийнято без участі ОСОБА_4, позбавлення батьківських прав ініційовано не в інтересах дитини, а задля безперешкодного виїзду на постійне місце проживання за межі України, проти чого батько дитини заперечував; батько дитини спілкується з дитиною та допомагає матеріально, про стягнення аліментів на утримання дитини йому не було відомо. Суд відмовив в позові за недоведеністю ухилення ОСОБА_4 від виховання та утримання дитини.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального, порушенні норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2007 року, шлюб розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2011 року, ухваленим в справі №2-7512/11 за позовом ОСОБА_3 (а.с.6).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої в м. Одесі (а.с.5).

Місце проживання ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_6 зареєстровано в квартирі №9 загальною площею 68,8 кв.м будинку №43 по вул. Фонтанська дорога в м.Одесі; в указаній квартирі також зареєстровано місце проживання ОСОБА_7, яка є матірю та бабусею відповідно (а.с.7).

Місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21).

Виконавчий лист №2/1522/9648/11 видано 26 квітня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21 липня 2011 року до повноліття дитини.

У період з 29 квітня 2013 року по 17 лютого 2017 року ОСОБА_3 від ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини не отримувала (а.с.9, 45, 110).

По сплаті аліментів має місце заборгованість, яка згідно проведених державним виконавцем розрахунків складала станом на 6 липня 2016 року в сумі 35526,69 грн., станом на 1 вересня 2016 року в сумі 37649,19 грн., станом на 17 лютого 2017 року в сумі 43591,59 грн., станом на 22 червня 2017 року в сумі 50536,79 грн., станом на 1 вересня 2017 року в сумі 54735,94 грн. (а.с.8, 46, 109, 139, 187).

20 лютого 2017 року державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області подано до Приморського районного суду м. Одеси подання про оголошення розшуку боржника ОСОБА_4 (а.с.117). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18 липня 2017 року в справі №2/1522/9648/11 оголошено розшук боржника ОСОБА_4 (а.с.188).

28 лютого 2017 року державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області подано до Приморського районного суду м. Одеси подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 (а.с.118-119).

7 квітня 2017 року в ЄРДР зареєстровано заяву ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України (ухилення від сплати аліментів) (а.с.120, 140).

Дитина ОСОБА_6 має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та профілактики, що вбачається з медичної документації (а.с.16, 122, 123, 146-161, 189-202).

Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24 жовтня 2016 року №01-11/1570 позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є доцільним (а.с.42-43).

У сенсі положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, за змістом яких батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої світи, готувати її до самостійного життя тощо.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично з 2010 року не проживають як сімя, шлюб у судовому порядку розірвано 24 травня 2011 року, дитина ОСОБА_6 проживає з матірю. Проживання ОСОБА_4 окремо від дитини не звільняє його від обовязків щодо дитини, зокрема, обовязків щодо виховання та розвитку дитини, утримання тощо.

Наявні в справі матеріали вказують на невиконання ОСОБА_4 своїх батьківських обовязків відносно дочки ОСОБА_8. З пояснень ОСОБА_3, не спростованих ОСОБА_4, встановлено, що між батьком та дитиною відсутнє спілкування як таке, дитина майже не знає ОСОБА_4 як батька, останній з 2011 року не вчиняв дій для того, щоб зустрітися з дочкою, поспілкуватися з нею тощо. Батько та дитина не спілкуються по телефону, декілька зустрічей між ними, які мали місце, були ініційовані матірю дитини, а не батьком. ОСОБА_4 не пояснив суду таку свою поведінку по відношенню до дитини. Має місце й невиконання ОСОБА_4 свого обовязку по утриманню дитини, несплата роками аліментів на утримання дитини вказує на те, що батько не виконує обовязку щодо піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, оскільки від належного утримання дитини залежить те, щоб дитина росла фізично, морально, духовно здоровою. До сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 зобовязаний судовим рішенням з 2011 року, однак аліменти не сплачує взагалі.

Доводи ОСОБА_4 в особі представника щодо несплати аліментів в силу незнання про стягнення таких не приймаються, оскільки аліменти було стягнуто судовим рішенням у 2011 році, про звернення виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання та проведення державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам було, зокрема, достовірно відомо з дня звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, однак на протязі більше року розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_4 не вчинив жодних дій по погашенню заборгованості по аліментам чи по сплаті чергових щомісячних платежів. Навіть якщо зважити на доводи ОСОБА_4 в тій частині, що про ухвалення у 2011 році рішення про стягнення аліментів на утримання дитини не було відомо, то у будь-якому разі ОСОБА_4 мав би надати докази в добровільному порядку надання (перерахування, внесення на рахунок тощо) коштів для утримання дочки, однак жодного доказу того, що з 2011 року по даний час кошти на утримання дитини надавались (перераховувались, вносились на рахунок тощо) не надано.

Доводи ОСОБА_4 в особі представника щодо наміру ОСОБА_3 разом з дитиною виїхати на постійне місце проживання за межі України не приймаються, оскільки не мають підтвердження. Так, має місце те, що ОСОБА_4 надавав нотаріально посвідчену 10 травня 2016 року згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди з 10 травня 2016 року по 10 травня 2017 року своєї малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі ОСОБА_7 та/або ОСОБА_3 (а.с.121). На підставі цієї згоди дитина виїздила за межі України на медичне обстеження на декілька тижнів, однак була повернута особами, які її супроводжували, до України, отже отримання такої згоди не свідчить про намір виїзду за межі України на постійне місце проживання (а.с.121).

Спір щодо участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_6 в суді не розглядався, доказів перешкод з боку ОСОБА_3 як матері дитини у спілкуванні з дочкою чи у іншому прояві участі у вихованні дитини не надано. Спір щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини в суді не розглядався.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 не надав доказів, які б спростовували обставини, на які посилалася ОСОБА_3 в обґрунтування заявлених нею вимог про позбавлення батьківських прав. ОСОБА_3 не пояснив суду свою поведінку, яка фактично призвела до того, що дитина не знає його, а він не знає дитину.

Відповідно до положень статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

В ході апеляційного провадження в справі за заявою представника в інтересах ОСОБА_3 в порядку забезпечення доказів було допитано в якості свідка малолітню ОСОБА_6, оскільки вимоги про позбавлення батьківських прав зачіпають права та інтереси дитини, відтак, думка дитини мала бути вислухана.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинили проживати сімєю у 2010 році, шлюб розірвали у 2011 році, коли дочці ОСОБА_8 було три роки. Дитина не памятає як жила з батьком, її сімєю є мама та бабуся. Зараз дитині девять років, однак за весь цей час її зростання вона памятає лише дві нетривалі зустрічі з батьком (один раз приходив у лікарню, другий раз минулим літом вона провела з батьком декілька годин у більярдній). ОСОБА_6 вказала, що батько її ніколи ні з чим не вітав, подарунків не приносив та не передавав, по телефону не спілкувався, її інтересами, успіхами в школі не цікавився. З розповіді дитини слідує висновок, що дитина не знає свого батька та, відповідно, не може визначитися з тим, чи хоче його бачити.

Справа тривалий час знаходилась на розгляді в суді апеляційної інстанції, оголошувались перерви для того, щоб батько спробував налагодити стосунки з дочкою, проте, будь-яких дій щодо зустрічі з дитиною, спілкування чи іншої участі у вихованні дитини вчинено не було, перерахунок коштів в рахунок заборгованості по аліментам також не проведено.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обовязків, який застосовується за наявності зазначених статтею 164 СК України підстав та здійснюється тільки у судовому порядку. Перш за все, позбавлення батьківських прав спрямоване на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обовязків. Позбавлення батьківських прав це засіб впливу на батьків, які само звільнилися від виконання законодавчо визначених обовязків щодо дитини.

Ухилення від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей є умисною протиправною поведінкою, яка характеризується психічним ставленням особи до своєї поведінки та її наслідків: усвідомлення особою суспільної небезпеки своєї поведінки; передбачення її суспільно небезпечних наслідків; бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання.

Ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню дочки ОСОБА_8 наявне та доведене, що згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради підтримали вимоги про позбавлення батьківських прав з підстав ухилення батька дитини від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню дитини.

ОСОБА_4 у сенсі положень статті 169 СК України не позбавлений у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, поновити свої батьківські права відносно дочки.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України витрати позивача ОСОБА_3 по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 551,20 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 606,33 грн. та 97,67 грн., а всього по сплаті судового збору в загальній сумі 1255,20 грн. підлягають присудженню до стягнення з відповідача ОСОБА_4

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, народженого в м. Кіровоград, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженої в м. Одеса.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати на сплату судового збору в загальній сумі 1255 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2