Справа № 522/9591/17
Провадження№ 2/522/7575/17
09 червня 2017 року м. Одеса
Приморськийрайонний суд м. Одеси, ускладі:
судді -Тарасова А.В.
за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,
розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей, -
До Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, зазначаючи, що 09.04.2010 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом із позивачем. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, добровільної участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає, а лише з кінця 2016 року перераховує щомісячно аліменти, сума яких визначена за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, котрих навіть не вистачає на харчування дітей, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з вимогою збільшити розмір аліментів до 2000 грн. на кожну дитину. Також позивач зазначає, що бажає забезпечити дітям повноцінний відпочинок та лікування в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя з метою покращення стану їх здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, підвищення рівня їх світогляду однак відповідач дозволу на їх вивезення не надає, у зв'язку з чим позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 до Автономної Республіки Крим, анексованих і окупованих територій України, до Російської Федерації у літні періоди (з 15-20 червня по 15-20 серпня включно) кожного року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дітьми віку 16 років з наданням ОСОБА_1 дозволу на оформлення відповідних документів для виїзду дітей за межі території України без отримання дозволу та згоди відповідача.
У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.04.2010 між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 352.
Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 гривень на кожного.

Позивач зазначає, що жодної участі у вихованні та утриманні дітей, окрім сплати аліментів, відповідач не приймає, однак з дорослішанням дітей збільшується обсяг їх потреб в соціальному, культурному та фізичному розвитку, оздоровленні у зв'язку зі схильністю дітей до частих захворювань верхніх дихальних шляхів, що безпосередньо впливає на розмір матеріальних витрат, у зв'язку з чим позивач просить збільшити розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Так, згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Керуючись положеннями ст. 192 СК України, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, які є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року, тож позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

Також позивач зазначає, що в період з червня по липень кожного року має можливість вивозити дітей на лікування та відпочинок за кордон України, у тому числі і до Криму, де у батьків позивача є приватне житло і де позивач разом з відповідачем і старшою донькою вже неодноразово відпочивали, однак на прохання позивача надати дозвіл на вивезення дітей за кордон, відповідач не надав позитивної відповіді.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (із змінами та доповненнями), та Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001).

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Згідно з п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367, де зазначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї громадян України, що не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно п. 3 зазначеного Порядку, в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3 - 6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57.

Згідно п. 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.

Згідно п. 7 Порядку оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

З урахуванням інтересів дітей та необхідністю забезпечення іх фізичного та духовного розвитку, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо необхідності надання дозволу на їх виїзд за кордон, що є підставою для задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 10,11, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, до Автономної Республіки Крим, анексованих і окупованих територій України, до Російської Федерації у літні періоди (з 15-20 червня по 15-20 серпня включно) кожного року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення дітьми віку 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно з наданням ОСОБА_1 дозволу на оформлення відповідних документів для виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України без отримання дозволу та згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині позову - відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя А.В. Тарасов

09 червня 2017 року