Справа № 588/597/17
№ провадження 2/588/375/17
10.10.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Тростянецької районної адміністрації Сумської області, Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, про позбавлення батьківських прав,
Позивач у травні 2017 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, у якому у сторін народилася донька ОСОБА_4. Починаючи з січня 2016 року і до теперішнього часу позивач з донькою не спілкувався, не піклується про її здоров'я та розвиток, ухиляється від спілкування з донькою, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням суду від 17.03.2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки. Позивач вважає, що вказані дії відповідача по відношенню до їх спільної дитини створюють умови, які шкодять інтересам дитини.Починаючи з січня 2016 року і до цього часу відповідач не спілкується з донькою, байдуже до неї ставиться, жодного разу не побажав з нею зустрітись, аліменти не сплачує, заборгованість складає 7064,52 грн. станом на 01.03.2017 року. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вважала, що поведінка відповідача, свідчить про його свідоме ухилення від виконання її батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4. Позивач вказала, що з часу одруження проживали з відповідачем у будинку його матері по АДРЕСА_1, але після народження доньки відносини погіршились і вона з дитиною вимушено переїхала у смт.Краснопілля. Відповідач залишився у м.Тростянець, іноді приїздив на вихідних до них, мотивуючи, що працює, зайнятий. З січня 2016 року взагалі перестав спілкуватись, не надає коштів на утримання дитини. За його словами він взагалі не вважає дитину своєю, ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинить.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань. Відповідно до частини 9 статті 74 ЦПК відповідача було викликано до суду шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» № 150 (а.с.65). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, ураховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Семенішин С.С. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. 21.06.2017 року було засідання Комісії з питань захисту прав дитину, на яке було запрошено відповідача, але через його неявку засідання було відкладено до 19.07.2017 року, але він і повторно не з'явився. Орган опіки та піклування відповідним рішенням на підставі висновку Комісії дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації Надярна Я.О. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, оскільки відповідач байдуже ставиться до дитини, у телефонній розмові з матір'ю, установлено, що вони не вважають дитину своєю. При виїзді за місцем проживання відповідача представникам Служби у справах дітей не відчинили двері.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що у період перебування сторін у шлюбі, у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8,9).
Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 06.07.2016 року, яке набрало законної сили 25.08.2016 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 10,11). А заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 17.03.2016 року, яке набрало законної сили 06.04.2016 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 гривень щомісячно починаючи стягнення з 28.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12,13).
Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).
Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації від 19.07.2017 року, службою у справах дітей було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_3, але його не було вдома, було проведено бесіду з його матір'ю, але та не надала інформації про його місце перебування. Було надіслано лист запрошення на комісію з питань захисту прав дитини на яка ОСОБА_3 не з'явився. Беручи до уваги той факт, що батько малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, неналежним чином піклується про розвиток, виховання та здоров'я доньки, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 (а.с. 52).
Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої ОСОБА_4, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, має заборгованість по сплаті аліментів і в рахунок сплати аліментів коштів не надавав, не цікавиться життям та розвитком дитини, не бере участь у її вихованні, що свідчить про самоусунення останнього від виховання батьківських обов'язків.
Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час.
Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_4, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону.
За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав.
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. сплачено при зверненні до суду.
Керуючись вимогами статей 209, 214-215, 224, ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень, та 420 (чотириста двадцять) гривень судових витрат за публікацію оголошення про виклик відповідача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В. Щербаченко