У Х В А Л А

13 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" на ухвалу судді Рівненського міського суду від 4 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 4 квітня 2017 року Публічному акціонерному товариству акціонерному комерційному банку "Індустріалбанк" (далі ПАТ "Індустріалбанк" або банк) відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У поданій на ухвалу судді апеляційній скарзі позивач покликався на порушення судом норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про те, що розмір кредитної заборгованості з моменту предявлення позову в суд до моменту подання апеляційної скарги значно збільшився з 27 592, 16 доларів США та 24 529, 73 гривень до 33 930, 26 доларів США та 63 044, 61 гривень. Тому вважав співмірним захід забезпечення позову у виді накладення арешту на належну відповідачу 3-кімнатну квартиру №56 в буд. №5 "а" по вулиці Фабрична в м. Рівне.

Більше того, 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1, яка також є власністю ОСОБА_1 і перебуває під іпотекою з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №KRI/0800/224/07 від 27.04.2007 року, підпадає під ознаки предмета іпотеки, щодо якого діють норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Отже, щодо даної квартири буде застосовано відстрочення виконання рішення суду в частині звернення стягнення на нерухоме майно.

Мотивуючи свою вимогу, посилається також на можливе відчуження відповідачем на користь третіх осіб квартири, яку просить обтяжити в рахунок виконання кредитних зобовязань, що призведе до неможливості поновити порушені права або утруднить їх поновлення.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме або рухоме майно та його опису, що належить ОСОБА_1 у межах ціни позову та достатніх для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами справи, на вирішенні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-2, зв.; 24). Предметом спору є 27 592, 16 доларів США і 24 529, 73 гривні кредитної заборгованості, що утворилася внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань перед банком за кредитним договором №KRI/0800/224/07.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (1618-15) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, зясувавши, що між сторонами дійсно виник та існує цивільно-правовий спір з приводу кредитної заборгованості, правильно виходив з того, що невиконання зобов'язань ОСОБА_1 перед ПАТ "Індустріалбанк" вже забезпечено правом іпотеки банку на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 28-29).

Тобто будь-яких достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, позивач не надав, а суддею не було здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що станом на день подання апеляційної скарги розмір кредитної заборгованості збільшився із 27 592, 16 доларів США та 24 529, 73 гривень, який був заявлений при предявленні позову, до 33 930, 26 доларів США та 63 044, 61 гривень суперечить вимога процесуального закону і до уваги колегією суддів братися не може.

Окрім того, зміст заяви про забезпечення позову зводиться до накладення арешту на квартиру №56 в будинку №5 "а" по вулиці Фабрична в м. Рівне в межах ціни позову, тоді як апеляційною скаргою вимагається накласти арешт на все нерухоме і рухоме майно, належне ОСОБА_1, в межах ціни позову.

Отже, доводи апеляційної скарги виходять за межі заявлених вимог у суді першої інстанції про забезпечення позову, що не відповідає ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Повно та правильно встановивши обставини процесуального питання, а також зясувавши, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі не призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, суддя переконався у правовій та фактичній недоцільності забезпечення позову, відповідні мотиви про що відобразив в оскаржуваній ухвалі.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є постановлення ухвали судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного акціонерного банку "Індустріалбанк" відхилити, а ухвалу судді Рівненського міського суду від 4 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: