ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення з нього 181 469,91 грн заборгованості за договором позики.

Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на належний ОСОБА_7 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в межах суми позовних вимог, а саме у розмірі 181 469 грн 91 коп.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою районного суду, у вересні 2016 року ОСОБА_8 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2013 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_8 не є стороною у справі, оскаржуваною ухвалою питання про її права та обов'язки не вирішувались, оскільки на час постановлення ухвали у ОСОБА_8 будь-яких прав щодо спірного житлового будинку не було.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги суддя-доповідач відповідно до статей 292-295 ЦПК України повинен перевірити: 1) чи передбачена законом можливість апеляційного оскарження ухвали; 2) наявність в особи, яка подає скаргу, права на апеляційне оскарження судового рішення; 3) чи дотримано строк на подання апеляційної скарги; 4) відповідність апеляційної скарги формі та змісту, встановлених законом, і переліку додатків до неї; 5) чи сплачено в належному розмірі та у визначеному порядку судовий збір.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав того, що особа, яка звернулася зі скаргою, не є стороною у справі та ухвалою не вирішено питання про її права та обов'язки, є помилковим та суперечить чинному законодавству.

З урахуванням викладеного ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню із направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак