Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Барський РВДВС ГТУЮ у Вінницькій області), заінтересована особа - ОСОБА_5.

На обґрунтування скарги посилався на те, що про відкриття виконавчого провадження його державний виконавець не повідомляв, тим самим порушивши ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначав, що 19липня 2016 року він отримаву державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження, акт опису й арешту майна, складеного 14 липня 2016 року, у якому вказано, що арешт накладено на 1/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Однак, на думку заявника, державний виконавець неправильно вказав на реєстрацію за ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_1, проведену в КП «Барське районне бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2008 року, оскільки він є власником частини вказаного житлового будинку відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від листопада 2015 року. Також зазначав, що при складанні акту опису й арешту майна 14 липня 2016 року було залучено як понятого ОСОБА_6, який, на думку заявника, є заінтересованою особою.

Виходячи із наведеного, заявник просив визнати дії щодо неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження та пов'язані з описом і арештом майна за виконавчим провадженням 49997885 неправомірними, скасувати постанову від 04 липня 2016 року про арешт майна, скасувати акт опису й арешту майна від 14 липня 2016 року, актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень від 04 липня 2016 року.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Барського РВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Лапчука І.І. під час неповідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження ВП № 49997885 - неправомірними.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року в частині стягнення з Барського РВДВС ГТУЮ у Вінницькій області на користь держави судового збору 551 грн 20 коп. скасовано.

У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його скарги, задовольнивши її та скасувати ухвалу апеляційного суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги про визнання дій старшого державного виконавця під час опису і арешту майна за виконавчим провадженням неправомірними та скасування постанови від 04 липня 2016 року про арешт майна, акту опису й арешту майна від 14 липня 2016 року, актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень від 04 липня 2016 року, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився апеляційний суд, правильно та обґрунтовано виходив з того, що заявником не доведено заявлені вимоги, оскільки оскаржувані дії та рішення старшого державного виконавця вчинені ним у межах повноважень, при цьому заявником не наведено належних правових підстав за якими вказані дії та рішення старшого державного виконавця можуть бути визнані неправомірними та скасовані.

Крім того, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи в постанові від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» звертає увагу судів на те, що ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення з Барського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області судового збору на користь держави, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що за подання скарги судовий збір не сплачується.

Отже, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України ці ухвали підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович