Справа № 544/393/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Ралець О. С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 05 червня 2004 року померла її рідна тітка ОСОБА_4. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 4,2209 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району. Вона є спадкоємицею майна, що належало померлій ОСОБА_4, проте нотаріально оформити своє право на спадщину не може, оскільки у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Зазначає, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки вона вважала, що спадщину успадкував рідний брат померлої ОСОБА_4 та її (позивача) батько ОСОБА_5, який помер 23.06.2010. Про те, що спадщина, яка відкрилась внаслідок смерті 05 червня 2004 року тітки, залишилась ніким не прийнятою, вона дізналася уже задовго після спливу строку, визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, тому просить визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 05 червня 2004 року після смерті ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також суду пояснив, що причининою пропуску строку є незнання про наявність спадкового майна. Державний акт на земельну ділянку знаходився в будинку спадкодавиці і позивач не могла не знати про його наявність, оскільки він лежав разом з усіма іншими документами, який вона знайшла, коли її спитали, чому вона не оформляє спадщини та не отримує орендну плату. Позивач вважала, що спадщину прийняв її батько - рідний брат ОСОБА_4 Спадкодавець померла у будинку престарілих, але її поховання здійснила племінниця - позивачка по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району визнав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказах, про що було надано письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації № 366 від 13 жовтня 2005 року на імя ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,2209 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району (а.с.14).

07 червня 2004 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Позивач ОСОБА_2 є рідною племінницею ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с.7), свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 340885 (а.с. 6), свідоцтвом про народження серії ЯЛ № 253347 (а.с.8), свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 555319 (а.с.9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ № 414103 (а.с.11).

Згідно зі ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Як спадкоємець пятої черги ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.17).

Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 немає, оскільки спадкова справа до майна померлої 05 червня 2004 року ОСОБА_4 не заводилась (а.с.28-29).

Позивач вказує, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки вважала, що її батько та рідний брат померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 успадкував майно померлої ОСОБА_4 Про те, що спадщина, яка відкрилася 05 червня 2004 року після смерті спадкодавця, ніким не прийнята та не успадкована вона дізналася вже після спливу строку для прийняття спадщини.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що не є поважною причиною те, що позивач не знала про існування спадкового майна та вважала, що спадщину прийняв її батько, але вже задовго після спливу строку, визначеного законом для прийняття спадщини, вона дізналася про існування неоформленого спадкового майна. До такого висновку суд прийшов виходячи з того, що вказані причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Інших причин пропуску строку позивачем не вказано. Крім того суд зауважує, що з дня відкриття спадщини сплинуло майже 13 років.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з указаних підстав.

Керуючись ст.5-11, 57-60, 209, 212-214, 223, 292 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Пирятинського району Полтавської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна