Категорія 30 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М., суддів: Іващука В.А.,Ковальчука О.В.,

при секретарі Кирилюк Л.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради відповідачу було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім'ї в період з 30.04.2014 року по 05.03.2016 року.

Звертаючись з відповідними заявами до вказаного органу ОСОБА_2 було подано декларації про доходи та майновий стан осіб, які входять до складу її сімї , а саме від 30.04.2014 року, від 02.10.2014 року, від 07.04.2015 року та від 09.10.2015 року, а також інші, визначені Законом, документи.

Відповідачу щомісячно з квітня 2014 року по березень 2016 року здійснювалась виплата державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сімї.

В розділі IV декларації «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сімї або зареєстровані у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сімї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» відповідач зазначив, що у її чоловіка у володінні є один транспортний засіб ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_1, № кузова XWК1519, 2007 року випуску.

Однак позивачу стало відомо, що чоловіком відповідача ОСОБА_3, окрім зазначеного в деклараціях автомобіля, зареєстровані наступні транспортні засоби: причіп ХТ 81024, № шасі (рами) 00007060, 1992 року випуску та FІАТ RЕGАТА, 1987 року випуску, № кузова ZFА138А. Таким чином, внаслідок подання ОСОБА_2 недостовірних даних за періоди з 01.04.2014 року по 31.03.2016 року їй без законних підстав була призначена та виплачена державна соціальна допомога в сумі 72450,41 гривень.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 добровільно кошти не відшкодувала, хоча була попереджена 17.05.2016 року про суму переплати та обовязок повернути її до 01.06.2016 року, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради переплату коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям у сумі 72450,41 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 та оскаржила його в апеляційному порядку. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задовольнянні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, вважає, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було подано недостовірні дані про доходи її сім'ї, а саме що у власності її чоловіка знаходиться лише один транспортний засіб, хоча фактично за останнім зареєстровано два автомобілі та один причіп, що не узгоджується зі ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» і є підставою для стягнення надміру виплачених коштів.

Однак з таким висновком не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст. 7 Закону визначено, що державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує

21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля,

транспортного засобу (механізму).

Судом першої інстанції встановлено, що за чоловіком відповідача ОСОБА_3 на час призначення та виплати соціальної допомоги були зареєстровані наступні транспортні засоби: ВАЗ 21043 білого кольору, номерний знак НОМЕР_1, № кузова XWK1519, 2007 року випуску, причіп ХТ 81024 сірого кольору, № шасі (рами) 00007060, 1992 року випуску, FIAT REGATA білого кольору, 1987 року випуску, № кузова ZFA138A.

Пунктом 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою кабінету Мінністрів України №250 від 24.02.2003 року (далі Порядок) встановлено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення в судовому порядку.

Ч.2 ст. 7 Закону визначено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Заперечуючи позов в суді першої інстанції, а також обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2, зокрема, вказувала на те, що у неї на вихованні знаходиться троє дітей, а відтак на неї розповсюджується дія ч.2 ст.7 Закону, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, не дав їй належної правової оцінки, хоча це має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на час призначення соціальної допомоги вперше 01.04.2014 року у ОСОБА_2 на вихованні знаходилось троє неповнолітніх дітей сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Руслан, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька Яна, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 проживає в двокімнатній квартирі разом із чоловіком, дітьми, свекром , який є інвалідом другої групи та свекрухою.

На час наступного призначення допомоги син ОСОБА_4, який на той час набув повноліття, навчався на першому курсі денної форми навчання Вінницького національного технічного університету, і на даний час навчання продовжує.

Руслан, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2015 року по теперішній час є студентом денної форми навчання Вінницького художнього професійно- технічного училища №5.

З вищезазначеного випливає, що хоча на час призначення виплати соціальної допомоги у власності чоловіка відповідача перебувало два автомобіля і причіп, ця обставина, в силу ч.2 ст. 7 Закону не є обставиною, яка виключає право ОСОБА_2 на встановлення та призначення їй соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім'ї, а відтак не може бути підставою для стягнення з неї виплаченої суми такої допомоги, як то передбачено п.28 Порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду, а тому приймаються до уваги апеляційною інстанцією.

В силу п.4 ч.2 ст.309 ЦПК України рішення суду залишатися в силі не може, підлягає скасуванню з ухваленням нового, про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою кабінету Мінністрів України №250, ст.ст. 307, 309, 313-315, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: