Справа №266/1778/17
Провадження № 4-с/266/12/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

з участю секретаря Петрухіной Т.Л.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду зі скаргою, в якій зазначила, що в провадженні Приморського ВДВС знаходяться виконавчі провадження № 41601646, № 40848016, № 40848489, № 11495066, № 34054825, № 26209111, № 10381562, № 11143789, за якими боржником є ОСОБА_2 Всупереч ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" зазначені виконавчі провадження не були обєднані в зведене виконавче провадження, а строки виконання перевищують визначені ст.30 цього Закону та обчислюється не місяцями, а роками. Крім того, відповідно до постанов від 19.01. 2012 року та від 28.09. 2012 року майно у боржника відсутнє, а державні виконавці не винесли постанову про повернення виконавчих документів. Вона зверталась до Приморського ВДВС із письмовою заявою, в якій просила прийняти постанову про повернення виконавчих документів стягувачу, однак відповідь станом на 27.03.2017 року отримано не було. Просила винести рішення, яким визнати дії посадових осіб Приморського ВДВС щодо не розгляду її заяви безпідставними та такими, що порушують норми діючого законодавства України, та ухвалити рішення, яким зобовязати державних виконавців Приморського ВДВС винести постанову про повернення виконавчих документів.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, підтримала доводи скарги та просила її задовольнити. В обґрунтування пояснила, що можливо відповідь на її звернення, як зазначив представник ДВС у письмових запереченнях, і було надіслано на її адресу, однак вона її не отримала. Про закриття п"яти виконавчих проваджень їй не було відомо. В даний час права заявника фактично не порушено, однак ОСОБА_2 планує в майбутньому здійснювати підприємницьку діяльність, а за умови наявності відкритих виконавчих проваджень та арешту його майна, це буде не можливим.

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, надала в судове засідання заперечення на скаргу. В обґрунтування своїх заперечень посилалась на те, що 08.02. 2017 року до відділу ДВС дійсно надходила заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_2, з проханням прийняти державними виконавцем постанови про повернення виконавчих документів стягувачу за певними виконавчими провадженнями, оскільки не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку майна боржника. Однак на цей запит було надано відповідь, в якій зазначалось про те, що виконавчі провадження № 11495066, № 34054825, № 26209111, № 10381562, № 11143789 вже закінчені на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", і лише три виконавчі провадження за № 41601646, № 40848016, № 40848489 знаходяться на виконанні. А тому, посилання представника заявника на постанову про розшук майна боржника від 19.01. 2012 року є не актуальним через те, що виконавчі провадження, які наразі перебувають у Приморському ВДВС, відкриті 20.11. 2013 року, 21.11.2013 року та 21.01. 2014 року. Рішення про розшук майна боржника було прийнято по провадженню, яке в даний час закрите. В даний час державним виконавцем вживаються заходи примусового характеру у звязку із невиконанням боржником рішень суду в добровільному порядку. Також зазначила, що державний виконавець є самостійною особою під час прийняття рішень в межах виконавчого провадження та втручання органів державної влади чи інших осіб забороняється. Лише державний виконавець, виходячи з фактичних обставин та особливостей виконавчого провадження, його стадії, з метою неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, вправі прийняти рішення щодо подальшого ходу виконавчого провадження. Таким чином, державний виконавець не порушував прав чи законних інтересів боржника, так як діє в порядку та в спосіб, визначений Конституцією та законами України, в той самий час, як боржник був повідомлений належним чином про наявність у нього боргів, але станом на теперішній час ухиляється від виконання рішень суду, використовує час для пошуку можливостей з метою отримання постанов про повернення виконавчих документів стягувачеві. Просила відмовити у задоволенні скарги, а розгляд справи провести без участі представника відділу ДВС.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебували наступні виконавчі провадження: ВП № 41601646 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" боргу у розмірі 128201,38 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.01. 2014 року); ВП № 40848016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 268,74 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.11. 2013 року); ВП № 40848489 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 26945,52 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.11. 2013 року); ВП № 11495066 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави боргу у розмірі 170,00 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.02. 2009 року); ВП № 34054825 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави боргу у розмірі 510,00 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 30.08. 2012 року); ВП № 26209111 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Акціонерний банк "Експресс-Банк" боргу у розмірі 107247,48 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.04. 2011 року); ВП № 10381562 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави боргу у розмірі 255,00 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.12. 2008 року); ВП № 11143789 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави боргу у розмірі 85,00 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.02. 2009 року). (а.с.6-13)

Також судом встановлено, що представник заявника ОСОБА_1 звернулась 08.02. 2017 року до Приморського ВДВС із заявою, в якій просила прийняти постанову про повернення виконавчих документів стягувачеві, оскільки за умови розшуку майна боржника майно відсутнє. (а.с.14)

З доданих до заперечень представника Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 додатків вбачається, що на вищезазначену заяву на адресу ОСОБА_1 було спрямовано письмову відповідь за № 118 від 27.02. 2017 року, що підтверджується також копією журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 2017 рік. (а.с.28-29, 30-31)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд виходить із того, що заявнику було надано мотивовану відповідь на заяву від 08.02. 2017 року, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог скарги в частині зобовязання державних виконавців Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винести постанову про повернення виконавчих документів, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що станом на день подання скарги та її розгляду, на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувають виконавчі провадження ВП № 41601646 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" боргу у розмірі 128201,38 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.01. 2014 року); ВП № 40848016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 268,74 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.11. 2013 року); ВП № 40848489 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 26945,52 гривень (постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.11. 2013 року). (а.с.38-40)

Виконавчі провадження № 11495066, № 34054825, № 26209111, № 10381562, № 11143789, за якими боржником є ОСОБА_2, закінчені на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", що підтверджується витягом з Єдиного реєстру виконавчих проваджень. (а.с. 32-37)

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Як слід зі скарги, заявник посилається на постанови від 19.01. 2012 року та від 28.09. 2012 року про розшук майна боржника, як на підставу для обчислення строку здійснення виконавчого провадження, та у звязку із відсутністю майна, повернення виконавчих документів стягувачеві, то такі постанови були прийняті у виконавчому провадженні (ВП № 26209111), які на момент розгляду скарги судом були закінчені на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, як зазначено в запереченнях проти скарги, в даний час державним виконавцем здійснюються заходи щодо примусового виконання рішень, які перебувають у провадженні.

Суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як слід з роз"яснень, які містяться в п.18 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", суд не має права зобов"язувати державного виконавця або посадових осіб ДВС до вчинення тих дій, які згідно із законом про виконавче провадження можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених ч.1 цієї статті, державний виконавець виносить постанову про повернення стягувачу виконавчого документу. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред"явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.12 цього Закону.

Таким чином, прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу є компетенцією державного виконавця та таке рішення він приймає за наявності до того підстав у виконавчому провадженні з огляду на його результати, а тому суд не має повноважень зобов"язати його до вчинення тих дій, які згідно із законом про виконавче провадження можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що права чи законні інтереси боржника ОСОБА_2 під час виконавчого провадження порушені не були, державним виконавцем вживаються заходи примусового характеру за виконавчими провадженнями, які перебувають в нього на виконанні, а тому спонукання в судовому порядку державного виконавця до вирішення питання щодо повернення виконавчого документу стягувачу є безпідставним та передчасним, та може свідчити лише про можливе намагання ухилення від виконання рішень з боку боржника, а тому суд вважає доводи скарги в цій частині безпідставними, необґрунтованими та у задоволенні відмовляє.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10,15,16,60,61,210,213,383-385,387 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, визнання неправомірними дій посадових осіб державної виконавчої служби щодо нерозгляду її заяви та зобов"язання державного виконавця винести постанову про повернення виконавчих документів стягувачеві - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дзюба М. В.