Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1915/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради про визнання права на отримання у власність земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку.

Зазначав, що 15 серпня 1999 року померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилась спадщина, яка складалась з житлового будинку за адресою: Знамянський р-н, смт. Знамянка Друга, вул. Радянська, 100 та сертифікату серії КР № 0192077 на право власності на земельну частку (пай), розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території ОСОБА_5 Другої селищної ради. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв її син, ОСОБА_8, шляхом фактичного вступу у володіння і управління її майном. 08 травня 2005 року ОСОБА_8 помер, спадщину після його смерті прийняв його син, ОСОБА_9, шляхом фактичного вступу у володіння і управління його майном. 10 березня 2007 року ОСОБА_9 помер і він, ОСОБА_4, як його син, прийняв спадщину, будучи на той час неповнолітнім. На даний час він є спадкоємцем за правом представництва, інших спадкоємців попередніх черг немає. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний сертифікат він не має можливості, у звязку з його втратою.

Просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розташовану на території ОСОБА_5 Другої селищної ради, площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії КР № 0192077 на імя ОСОБА_7, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9.

23 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради про визнання права на отримання у власність земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом.

Зазначала, що вона є дочкою ОСОБА_8, який помер 08 травня 2005 року. ОСОБА_9, який помер 10 березня 2007 року, був її рідним братом. Після смерті батьків вони з ОСОБА_9 за взаємною згодою розділили спадкове майно. Однак залишилась неоформленою спадщина після смерті ОСОБА_7, яку їх батько, ОСОБА_8, прийняв фактично вступивши у володіння майном.

Просила визнати за нею право власності на ? частину земельної частки (паю) площею 2,39 умовних кадастрових гектарів, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право на ? частку земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_6 право на ? частку земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні основного та зустрічного позовів відмовити в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_3 до участі у розгляді справи не залучався. Він є рідним внуком ОСОБА_7, яка померла 15 серпня 1999 року. 28 червня 1984 року ОСОБА_7 склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 640, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_3 На день смерті ОСОБА_7 заповіт скасований чи змінений не був. ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, що підтверджується тим, що він поховав ОСОБА_7, у нього залишились оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та оригінал сертифікату серії КР № 0192077. Оскільки на майно, а саме: будинок, предмети, що перебували у будинку, після смерті ОСОБА_7 він не претендував, то не заперечував щодо розпорядження цим майном ОСОБА_8, його дядьком, який також офіційно спадщину не приймав. Виходячи з викладеного, позов міг бути предявлений до ОСОБА_3, як спадкоємця за заповітом, а не до ОСОБА_4 чи ОСОБА_6

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_6 просив відхилити апеляційну скаргу, рішення суду є законним та не порушує права ОСОБА_3, який не залучався до участі в розгляді справи.

Позивач ОСОБА_4 ОСОБА_5 райдержадміністрація, ОСОБА_5 селищна рада повідомлені про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.237,239,240), в засідання апеляційного суду не прибули, від ОСОБА_5 райдержадміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників ради та відхилення апеляційної скарги (а.с.208,225-226,232).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав .

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 15 серпня 1999 року померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території ОСОБА_5 Другої селищної ради та належної спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 22 травня 1997 року (а.с.15, 174).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 просили визнати за кожним із них в порядку спадкування за законом право на ? частку земельної частки (паю), при цьому посилалися на те, що в нотаріальній конторі оформити своє право не можуть в звязку із втратою оригіналу сертифікату.

ОСОБА_3, який не залучався до участі у справі в суді першої інстанції, в апеляційній скарзі посилається на те, що він є внуком спадкодавця, його мати ОСОБА_10 є дочкою спадкодавця (а.с.153-155).

Крім того, ОСОБА_7 все своє майно заповіла ОСОБА_3, що підтверджується заповітом, посвідченим ОСОБА_5 районною державною нотаріальною конторою 28 червня 1984 року за реєстром №640, на заповіті є запис від 27 травня 2002 року, що цей заповіт змінений чи скасований не був (а.с.159).

На підтвердження факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_7 в засідання апеляційного суду надано оригінал виданого 22 травня 1997 року ОСОБА_5 райдержадміністрацією сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває в колективній власності КСП ім.Кірова. Оригінал сертифікату оглянуто в засіданні апеляційного суду, ксерокопія сертифікату знаходиться на а.с.160 та була додана до апеляційної скарги.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР чинного на час відкриття спадщини).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього (п.124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, діючої на час відкриття спадщини).

В межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не дає оцінки доведеності чи недоведеності права ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на спадкове майно в порядку спадкування за законом, оскільки рішення суду підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

При розгляді справ, повязаних із спадкуванням, до участі у справі залучаються всі спадкоємці, в тому числі і спадкоємці за заповітом, однак спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 до участі у справі не був залучений, і як вбачається з матеріалів справи ,під час її розгляду наявність заповіту після смерті ОСОБА_7 не перевірялася.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визнаючи право власності в порядку спадкування за законом на ОСОБА_4 та ОСОБА_6, вирішив питання про право ОСОБА_3 на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, проте участі у розгляді справи він не брав.

Зазначеним спростовуються доводи представника ОСОБА_6, що оскаржуваним рішення суду права ОСОБА_3 не порушені.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, виходячи з того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення суду згідно зі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові та зустрічному позові, оскільки вони подані до неналежних відповідачів, що не перешкоджає їм звернутися до суду з таким же позовом до належного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307,ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку та зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 районної адміністрації, ОСОБА_5 Другої селищної ради про визнання права на отримання у власність земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_11