Справа № 202/3516/17
Провадження № 2/202/1838/2017
07 червня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.,
при секретареві: Гевюк М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного Акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними,
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/3516/17.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного Акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними.
Судом встановлено, відповідно до п. 2.1. ОСОБА_8 встановлена ціна відчужуваного нерухомого майна становила 1 002 545,00 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень.
Згідно з положенням п. 2.2. ОСОБА_8 погоджена ціна за домоволодіння з земельною ділянкою мала сплачуватися позивачем ОСОБА_1, в національній валюті України протягом чотирьох робочих днів з моменту підписання ОСОБА_8 на повідомлений Відповідачем рахунок. Також даний пункт ОСОБА_8 передбачав, що право власності на відчужуване нерухоме майно виникає у позивача ОСОБА_1, з моменту державної реєстрації права власності, що має бути проведена після повної сплати ціни продажу за нерухоме майно.
Також судом встановлено, що 17 травня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено ОСОБА_7 позики №17/05/14 -1. Відповідно до п. 1.1. даного ОСОБА_8 позики, позивач ОСОБА_1 передав у власність відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1100000 (один мільйон сто тисяч) гривень, які Відповідач зобовязувалась повернути позивачу ОСОБА_1 до 17 березня 2015 року.
Одержання коштів за ОСОБА_8 позики підтверджується копією розписки від 17 травня 2014 року.
Суд встановив, за попередньою домовленістю між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 до моменту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 має право користуватися даним домоволодінням та земельною ділянкою, та проживати в домоволодінні разом з членами своєї сімєю.
Після чого позивач ОСОБА_1 переїхав разом з членами своєї родини на постійне місце проживання у домоволодіння , яка є предметом погашення заборгованості , та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15.
Також судом було встановлено, що після укладення вказаного договору позики, позивачем ОСОБА_1 був зроблений поділ придбаного ним домоволодіння, на підставі висновку щодо технічного поділу нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, було створено два окремих домоволодіння за № 15 та № 15а, з окремими входами в кожне домоволодіння.
Так, домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 67,9 кв.м., житлової площі 31,2 кв.м. Домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15а , складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 195,8 кв.м., житлової площі 46,8 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди.
Згідно звіту експерта в технічному висновку про можливість технічного поділу обєкту нерухомого майна, під час проведення вказаного поділу не було порушено несучих конструкцій, а отже, вказане перепланування не потребує жодних додаткових документів введення в експлуатацію, або інших відповідних розпоряджень органів місцевого самоврядування. Таким чином, 18 травня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, а тому, 18 травня 2015 року позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2, уклали ОСОБА_7 про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Судом також встановлено, що пункт 3. ОСОБА_8 про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог передбачав, що зобовязання позивача ОСОБА_1, за ОСОБА_8 купівлі-продажу майна № 14/03/15-1 від 14 березня 2015 року припинялись в повному обсязі, а зобовязання Відповідача за ОСОБА_8 позики № 17/05/14-1 від 17 травня 2014 року припинялися в частині на суму 1 002545 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень. Зобовязання за ОСОБА_8 вважаються виконаними сторонами належним чином.
Пункт 4.3. ОСОБА_8 передбачає, що після повної сплати ціни продажу майна Відповідач зобовязується зявитися у визначені позивачем ОСОБА_1, час і місце до визначеного позивачем нотаріуса для здійснення нотаріального посвідчення ОСОБА_8, а тому , позивач ОСОБА_1 призначив зустріч із нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, 03 червня 2015 року за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна 35/1-А, про що 30 травня 2015 року , позивач ОСОБА_1 письмово повідомив Відповідача, що підтверджується підписом Відповідача про отримання повідомлення. У зазначені позивачем час і місце для нотаріального посвідчення ОСОБА_8 Відповідач не зявилась, на що позивачем від 06 червня 2015 року було взято копію Повідомлення нотаріуса ОСОБА_9, про рекомендовану дату повторної зустрічі для здійснення нотаріального посвідчення ОСОБА_8.
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 по-друге письмово повідомив Відповідача про повторну зустріч, що мала відбутися 10 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_9 У зазначений позивачем час повторної зустрічі , Відповідач знову не зявилась, приватний нотаріус пропонував призначити третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення ОСОБА_8 на 17 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про що знову письмово повідомив Відповідача. Але і на третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення ОСОБА_8 Відповідач також не зявилась.
Таким чином, та беручи до уваги, що тричі не зявившись на призначену позивачем зустріч, Відповідач ухиляється від здійснення нотаріального посвідчення ОСОБА_8. При цьому позивачем дотримано п. 4.3. ОСОБА_8 що до призначення часу, місця і нотаріуса для вчинення нотаріального посвідчення ОСОБА_8 та належним чином заздалегідь повідомлено Відповідача. Поведінка Відповідача унеможливлює перехід до позивача права власності на домоволодіння та земельну ділянку , ціна за яке повністю сплачена позивачем ОСОБА_1.
Згідно зі ст. 525 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 601 Цивільного Кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, якщо між сторонами було укладено договір, де сторони домовились щодо усіх істотних умов ОСОБА_8 купівлі-продажу ціни та предмету, відбулося часткове виконання ОСОБА_8(проведено розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог), але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, то такий ОСОБА_7 може бути визнано дійсним судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Укладений між мною та Відповідачем ОСОБА_7, зобов'язання за яким належно мною усі виконані, є підставою набуття права власності. Застосування висновку Верховного Суду України, викладений в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі №6-1851цс15, в якому зазначено, що стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо Відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в Позивача право власності. Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а існуючі обтяження порушують та обмежують права позивача, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного Акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними задовольнити в повному обсязі.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя В.П. Мороз