АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5081/17 Справа № 185/9548/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шаповалова І. С. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Каратаєвої В.А., Ткаченко І.Ю.,

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є рідною матір'ю відповідача, є дитиною війни, досягла пенсійного віку і є непрацездатною особою.

Також, хворіє тяжкими захворюваннями, а саме: хворобою Паркінсона, ІБС постінфарктний кардіосклероз, кокс артоз лівого суглоба, варикозною хворобою, неврозом.

Отримуваної пенсії позивачу недостатньо для забезпечення її потреб. Відповідач по справі є працездатною особою, отримує пенсію та працює, але не офіційно, має можливість надавати матеріальну допомогу.

У зв'язку з вищевикладеним просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, аліменти на користь ОСОБА_6, на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25 листопада 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є матір'ю ОСОБА_5.

Позивачка хворіє тяжкими захворюваннями, а саме: хворобою Паркінсона, ІБС постінфарктний кардіосклероз, кокс артоз лівого суглоба, варикозною хворобою, неврозом.

Виходячи з доказів по справі та пояснень сторін, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення аліментів, в силу норм ст.ст. 202, 203 СК України, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 201 СК України, визначені обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про задоволення позову, однак не врахував майновий стан відповідача. Стягуючи 1/4 частину місцевий суд зобов'язаний був врахувати всі обставини, визначити належний розмір аліментів, дослідивши докази у справі щодо реального доходу відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця на утримання матері ОСОБА_6 .

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів на утримання матері.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_5, аліменти на користь ОСОБА_6, на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5, аліменти на користь ОСОБА_6, на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи з 25 листопада 2016 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: