АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/2362/16-ц
Провадження № 22-ц/790/3260/17 Головуючий І інстанції: Попов О.Г.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2635/2795DCLRKPT від 29 липня 2014 року в розмірі 11950,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 29.07.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2635/2795DCLRKPT, за умовами якого надало останньому у кредит 10567,83 грн.

21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20150721-Г, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 у сумі 11950,24 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9937,84 грн., заборгованість по процентам та комісією 592 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 1420,40 грн. та судові витрати 1378,00 грн.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.02.2017 року первісного відповідача ОСОБА_3 замінено на належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є правонаступниками ОСОБА_3, померлого 23.06.2016 року.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2635/2795DCLRKPT від 29 липня 2014 року в розмірі 5621,24 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що будучи спадкоємцем за заповітом, не проживав разом з ОСОБА_3 та зареєстрований за однією адресою не був, відтак про наявність кредитних зобовязань померлого не знав, та не міг знати. Стверджує, що оскільки у нього відсутнє свідоцтво про право на спадщину, за законом він не відповідає за кредитними зобовязаннями ОСОБА_3 та не є належним відповідачем по справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» частково та стягуючи солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 5621,24 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 648,19 грн., суд першої інстанції виходив із того, що вони, як спадкоємці боржника ОСОБА_3, зобовязані задовольнити вимоги кредитора відповідно до вимог ст.1282 ЦК України.

Проте повністю погодитися з такими висновками судова колегія не може.

Встановлено, що 29 липня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2635/2795DCLRKPT, за умовами якого останній отримав у кредит 10567,83 грн. з кінцевим строком повернення 03.11.2017 року (а.с.4-6).

За Договором факторингу №20150721-Г, укладеним 21.07.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей, у тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_3 (а.с. 15-17, 14).

27.07.2015 року на адресу боржника ОСОБА_3 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість по якому станом на 21.07.2014 року склала 11950,24 грн., до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент

переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Взятих на себе зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.07.2015 року склала 11950,24 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9937,84 грн., заборгованість по процентам та комісією 592 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 1420,40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 11).

23.06.2016 року ОСОБА_3 помер (а.с.53).

Згідно інформації, яка міститься у спадковій справі № 126/2016 після ОСОБА_3, померлого 23.06.2016 року, спадкоємцями майна померлого є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які подали до нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини.

Згідно заповіту ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку площею 5,4133 га, а ОСОБА_2 успадкувала згідно заповіту все майно що належало померлому ОСОБА_3 (а.с.75-85).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з приписів ст.1282 ЦК України у разі смерті боржника, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Отже, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках, оскільки оцінка майна, отриманого спадкоємцями померлого не проводилась.

Висновок суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам закону.

Зважаючи на те, що відповідно до квитанцій про сплату заборгованості, відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором сплачено 6329 гривень (а.с.94-98), стягненню з відповідачів, з урахуванням цієї суми, підлягає 5621,24 грн. по 2810, 62 грн. з кожного.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та його представника в судовому засіданні апеляційної інстанції на те, що свідоцтво про право на спадщину він не отримував, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину, судовою колегією не приймаються.

Згідно розяснень, які містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК ( 435-15 ), зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про

погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції щодо стягнення у солідарному порядку суми судового збору за подання позовної заяви є помилковим.

Відповідно до положень п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідачів по 324,10 грн. з кожного.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити у відповідності до ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1,3,4; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2017 року змінити, стягнувши з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2635/2795DCLRKPT від 29 липня 2014 року в розмірі 5621,24 грн. по 2810, 62 грн. з кожного, а також судовий збір за подання позовної заяви у сумі 648,19 грн. - по 324,10 грн. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді