Справа № 344/8156/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1455/2017
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.,

суддів: Томин О.О., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та компенсації за затримку виплати заробітної плати під час звільнення, за апеляційною скаргою Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та компенсації за затримку у виплаті заробітної плати під час звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 20 липня 2006 року по 21 березня 2016 року він працював директором КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка». При звільненні йому не виплачено грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за 3 дні, яка складає - 996,63 грн. та вимагав стягнути середній заробіток за весь час затримки з 21 березня 2016 року в сумі 131 902,55 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 21 березня 2016 року в сумі 131 902,55 грн.

Стягнуто з Івано-Франківської міської ради в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1 319 грн.

В апеляційній скарзі на дане рішення Івано-Франківська міська рада посилається на неповне з'ясування судом усіх обставин, що мають істотне значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кількість днів щорічної відпусти ОСОБА_1 за період з 20 серпня 2015 року по 21 березня 2016 року становить 14 календарних днів, позивачем використано частину щорічної основної відпустки тривалістю 3 календарних дні за період роботи з 20 липня 2015 року по 19 липня 2016 року. Таким чином, частину щорічної відпустки позивачем використано, а за іншу частину виплачена грошова компенсація.

Крім того, Івано-Франківська міська рада не є органом, який здійснював виплату заробітної плати та будь-яких вихідних допомог та компенсацій позивачу. Заробітна плата, вихідні допомоги та компенсації позивачу виплачувалися КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка». КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г. Шевченка» є окремою юридичною особою, яка виплачує заробітну плату всім своїм працівникам, в тому числі і директору. Відтак саме вказана комунальна організація або її уповноважений орган - Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою має виступати відповідачем за вказаними позовними вимогами.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Івано-Франківської міської ради - Тарновська І.Я. апеляційну скаргу підтримала з наведених мотивів.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що 04 серпня 2011 року між Івано-Франківською міською радою в особі міського голови та ОСОБА_1 було укладено контракт, за умовами якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка».

Відповідно до п. 3.9. даного контракту ОСОБА_1 була встановлена основна відпустка тривалістю 24 календарних дні та додаткова відпустка тривалістю 7 календарних днів.

Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківська № 148/1-с від 21 вересня 2015 року ОСОБА_1, було надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 03 календарних дні за період роботи з 20 липня 2015 року по 19 липня 2016 року.

Розпорядженням міського голови Івано-Франківська № 25/1-с від 29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці та відмовою міського голови від укладення контракту відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 2 вищевказаного розпорядження встановлено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 20 липня 2015 року по 29 лютого 2016 року та додаткову оплачувану відпустку за ненормований робочий день (згідно колективного договору) тривалістю 04 календарних дні.

Розпорядженням міського голови Івано-Франківська № 44/1-с від 23 березня 2016 року внесено зміни до розпорядження міського голови від 29 лютого 2016 року в частині дати звільнення, а саме: дату 29 лютого 2016 року змінено на дату 21 березня 2016 року, у зв'язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Для обчислення тривалості щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу слід використовувати механізм нарахування заробітної плати за період відпустки згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ від 08 лютого 1995 № 100.

Відповідно до п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

При цьому, застосовується формула: 24 календарних дні відпустки / (365-11) ? 0,0677 календарних дні. Одержаний результат необхідно помножити на кількість календарних днів (без урахування святкових і неробочих днів), відпрацьованих працівником за робочий період.

З матеріалів справи вбачається, що початком обчислення днів щорічної основної відпустки ОСОБА_1 є 20 липня 2015 року.

Враховуючи, що щорічна основна відпустка ОСОБА_1 становить 24 календарних дні, а 21 березня 2016 року його звільнено з роботи, то за робочий період з 20 липня 2015 року по 21 березня 2016 року припадає 241 календарний день без святкових та вихідних днів і кількість днів щорічної відпустки складає 16 днів (0,0677*241).

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 за період з 20 липня 2015 року по 21 березня 2016 року було використано 3 дні щорічної основної відпустки та виплачено грошову компенсацію за 10 календарних днів, - Івано-Франківською міською радою недоплачено позивачу грошову компенсацію при звільнені за 3 календарних дні.

Враховуючи дані розрахункового листка, міською радою здійснено розрахунок компенсації за невикористану відпустку за період з 20 липня 2015 року по 29 лютого 2016 року в розмірі 332,21 грн. за один робочий день, тобто сума недоплати за 3 дні становить 996,63грн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи із заробітної плати за два останні місяці, яка складається із посадового окладу, інтенсивності праці, премії та індексації ((8 067,95+9 117,95) грн. : 40 днів), середньоденна заробітна плати становить 429 грн. 65 коп.

Середній заробіток позивача за весь час затримки розрахунку з 21 березня 2016 року по 13 червня 2017 року складає 131 902,55грн. (429,65 грн. середньоденний заробіток * 307 дні затримки розрахунку).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи відсутність апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо суми недоплати та періоду нарахування середнього заробітку, який був визначений позивачем та взятий за основу судом, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання в порядку визначеному ч. 3 ст. 303 ЦПК.

Доводи апелянта щодо правильного обрахунку кількості днів невикористаної відпустки на увагу не заслуговують, оскільки для розрахунку останній брав за основу невірний період з 20 серпня 2015 року не вказуючи, при цьому, законних підстав для такого визначення, що підтверджується додатковим поясненням представленим на вимогу апеляційного суду.

Посилання апелянта щодо неправильного визначення позивачу кількості днів додаткової відпустки, за яку виплачено компенсацію, недоречні, оскільки такі не були предметом позовних вимог ОСОБА_1 та не заявлялися міською радою як сума переплати.

Також на увагу не заслуговують доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача у справі, оскільки як вбачається зі змісту контракту про призначення ОСОБА_1 на посаду директора комунального підприємства, його було укладено між Івано-Франківською міською радою в особі міського голови, як органу управління майном.

При цьому, п. 2.10 контракту було обумовлено повноваження органу управління майном та п. 3 визначено порядок матеріального забезпечення керівника із визначенням умов оплати праці та порядок надання відпусток. Тоді як зі змісту копії представленого на вимогу суду статуту, вбачається, що - Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради є структурним підрозділом міської ради в житлово-комунальній сфері.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано правильну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча Л.В. Василишин

Судді: О.О. Томин

І.О. Максюта