Справа № 347/2105/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді: Сабадаха Б.В.,

з секретарем: Удудяк І.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представників позивачки: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача: ОСОБА_5,

представника відповідача: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вижньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області»; визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1727 га»; визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року «Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1727 га»; визнання недійсним та скасування Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 25.04.2013 року на земельні ділянки площею 0,1416 га., кадастровий номер :02:002:0165 та 0,0311 га., кадастровий номер :02:002:0164 ОСОБА_2, що видане на підставі рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року; зобов'язання ОСОБА_2 звільнити незаконно захоплену земельну ділянку площею, 0,1727 га., що знаходиться за адресою с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 та повернення її законному власнику ОСОБА_1; зобов'язання Вижньоберезівської сільської ради дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат та витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники в судовому засіданні вимоги позову підтримали та в позовній заяві зазначили, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1152 є власником будинковолодіння № 782, що знаходиться по вул.Ільницьких в с.Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області. Дане будинковолодіння належало сім'ї позивачки починаючи з 1974 року на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.1974 року посвідченого виконавчим комітетом Верхньоберезівської сільської ради депутатів трудящих Косівського району Івано-Франківської області та було придбане у ОСОБА_8 Разом із вказаним будинковолодінням сім'ї позивачки в користування перейшла земельна ділянка площею 0,95 га., на якій розташоване будинковолодіння. Починаючи з червня 1992 року по 2006 рік за будинковолодінням матері ОСОБА_9 в с.Вижній Березів Косівського району по вул. Ільницьких, відповідно до погосподарських книг Вижньоберезівської сільської ради обліковувалась земельна ділянка площею 1,47 га. Починаючи з 2006 року по 2014 рік за будинковолодінням її матері в с.Вижній Березів Косівського району по вул. Ільницьких, відповідно до погосподарських книг Вижньоберезівської сільської ради обліковувалась земельна ділянка площею 0,97 га., у зв'язку з тим, що 0,50 га. рішенням сесії від 27.01.2006 року її мати відписала племіннику ОСОБА_10 Рішенням Вижньоберезівської сільської ради від 23.12.1997 року її матері ОСОБА_9 передано в приватну власність земельну ділянку, що знаходиться в с. Вижній Березів Косівського району площею 0,85 га, а саме: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства. Вказане будинковолодіння успадковане нею після смерті її матері та належало їй на праві власності на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого Вижньоберезівською сільською радою від 31.08.2009 року. На підставі вказаного рішення матері позивачки передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га, а 0,12 га залишилось в її користуванні. В липні 2010 року частину земельної ділянки, площею 0,1727 га, яка була в користуванні та у власності її матері і обліковувалась за її будинковолодінням самовільно, без згоди матері ОСОБА_2 У липні 2010 року її мати звернулась у Вижньоберезівську сільську раду із заявою про вирішення питання щодо захоплення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1727 га, що знаходиться по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів, за результатами розгляду якої рішенням від 30.07.2010 року встановлено, що даною земельною ділянкою дійсно користується її мати ОСОБА_9 Також факт самовільного захоплення земельної ділянки її матері підтверджується ОСОБА_4 №1 від 23.09.2010 року № 155/02-24 «Про результати встановлення факту самовільного захоплення земельної ділянки від 23.09.2010 року» складеного комісією Вижньоберезівської сільської ради. 16 грудня 2010 року рішенням Вижньоберезівської сільської ради безпідставно та незаконно дано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів Косівського району. 20 січня 2011 року рішенням Вижньоберезівської сільської ради ОСОБА_2 незаконно затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1727 га, яку він захопив та яка знаходилась частково в користуванні та частково власності її матері, в той час як жодна земельна ділянка з користування чи власності матері не вилучалася. Рішенням Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року незаконно у приватну власність ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 0,1727 га, яку останній самовільно захопив і яка знаходилась частково у власності та частково у користуванні її матері. Також ОСОБА_2 не мав права отримати у власність земельну ділянку площею 0,17 га на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, оскільки не був її законним користувачем, оскільки частина вказаної земельної ділянки перебувала у користуванні матері позивачки, а частина була передана їй у власність на підставі рішення 1997 року. Тобто ОСОБА_2 міг отримати бажану земельну ділянку тільки після її вилучення у матері позивачки, в порядку передбаченому ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України. Земельна ділянка ОСОБА_2 передана у власність на підставі технічного звіту, а не проекту відведення земельної ділянки, що грубо суперечить вимогам ЗК України та земельна ділянка не була вилучена у матері позивачки. З огляду на це рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року, 20.01.2011 року, 22.02.2011 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 є незаконні та підлягають скасуванню. ОСОБА_9 оскаржувала згадані рішення сесії сільської ради до суду. Однак у зв'язку з її смертю 21.04.2012 року, провадження по справ було закрито. 25.02.2013 року позивачка звернулася у Вижньоберезівську сільську раду із заявою про надання позивачці як спадкоємцю дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів вул. Ільницьких, 782, для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Однак на даний час дана заява на сесії сільської ради не розглянута, про що стало відомо із відповіді № 469 від 02.04.2014 року Вижньоберезівської сільської ради.

Просили: визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області»; визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1727 га»; визнати недійсним та скасувати Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року «Про передачу ОСОБА_2 у

приватну власність земельної ділянки площею 0,1727 га»; визнати недійсним та скасувати Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 25.04.2013 року на земельні ділянки площею 0,1416 га кадастровий номер :02:002:0165 та 0,0311 га

кадастровий номер :02:002:0164 ОСОБА_2, що видане на підставі рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити незаконно захоплену земельну ділянку площею 0,1727 га., що знаходиться за адресою с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 та повернути її законному власнику ОСОБА_1; зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної

ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили та суду пояснили, що спірною ділянкою користувалися його батьки, а після їх смерті, почав користуватися він та члени його сім'ї. Ніяких непорозумінь та заперечень щодо користування земельною ділянкою 0,1727 га. не було. Однак, після смерті його дядька (рідного брата його матері ОСОБА_11, який був батьком позивачки ОСОБА_1П.) почалися різні непорозуміння через зазначену земельну ділянку, внаслідок чого, він звернувся із заявою до сільської ради для надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Оскільки, земельною ділянкою він користувався досить тривалий час, він отримав можливість її приватизувати. Вважає позов безпідставним.

Голова Вижньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1727 га. для ведення особистого селянського господарства, виготовлено згідно чинного законодавства. ОСОБА_1 до сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 для ведення особистого селянського господарства не зверталася. Окрім того, в її користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,85 га., яку вона успадкувала після смерті матері.

Суд, вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Із копії довідки № 1028 від 18.08.2010 року виданої Вижньоберезівською сільською радою (а.с.9) вбачається, що відповідно до записів по господарської книги, ОСОБА_9 з 1975 року є користувачем земельних ділянок площею 0,97 га, які їй передавалися у власність згідно п.1 ст.118 ЗК України.

Як вбачається із виписки із рішення Вижньоберезівської сільської ради від 14.09.2010 року (а.с.14), призупинено вирішення питання затвердження технічної документації і передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_9, які знаходяться на території села Вижній Березів по вулиці Ільницьких, якими вона користується з 1975 року, у зв'язку із поступленням заяви від ОСОБА_2, який заявляє, що частина земельної ділянки, якою користується ОСОБА_9 належить йому. Доручено земельній комісії вивчити дане питання, зробити висновок і розглянути матеріали земельної комісії на сесії сільської ради.

Факт самовільного захоплення земельної ділянки матері позивачки підтверджується ОСОБА_4 №1 від 23.09.2010 року № 155/02-24 «Про результати встановлення факту самовільного захоплення земельної ділянки від 23.09.2010 року» складеного комісією Вижньоберезівської сільської ради (а.с. 12).

У зв'язку із чим, ОСОБА_9 звернулася до Косівського районного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2, Вижньоберезівської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення її з незаконного користування та визнання незаконним рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 14.09.2010 р. Рішенням Косівського районного суду від 07.01.2011 року по справі № 2-96/2011 (а.с.10-11), позов задоволено частково, скасовано рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 14.09.2010 року у частині не затвердження ОСОБА_9 технічної документації на земельну ділянку, що розташована в с. Вижній Березів по вул. Ільницьких Косівського району, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_9 перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,1727 га. та повернути її з незаконного користування, зобов'язано Вижньоберезівську сільську раду затвердити ОСОБА_9 технічну документацію на земельну ділянку площею 0,9590 га. та передати її у приватну власність.

Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.05.2011 року рішення першої інстанції скасоване та ухвалене нове, яким у задоволенні позову відмовлено (а.с.184-185).

При вирішенні даного питання у касаційній інстанції, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 11.11.2011 року по справі № 6-23075св11 (а.с.47-48), касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилено, а рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.05.2011 року залишено без змін.

Як вбачається з копії виписки з погосподарських книг Вижньоберезівської сільської ради № 99/02-24 від 26.05.2014 р. (а.с.177-181) вбачається, що станом на 2010 рік за ОСОБА_9 головою господарства, що по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів записано землі 0,97 га.

Також, відповідно до ухвали Косівського районного суду від 11.08.2011 року було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з копією висновку № 1030 складеного 13 жовтня 2011 року (а.с. 16-23) вбачається, що фактична загальна площа земельних ділянок за адресою: с. Вижній Березів, Косівського району, по вул. Ільницьких, 782, які знаходяться під будівлями і спорудами та землями особистого селянського господарства, що надані в користування ОСОБА_9 складає 0,9617 га, в т.ч. земельна ділянка № 1 площею 0,8549 га та № 2 площею 0,1068 га. на земельній ділянці № 1 якою користується ОСОБА_9 загальною площею 0,8549 га, місце накладання земельної ділянки якою користується ОСОБА_2 площею 0,1381 га.

21.04.2012 року ОСОБА_9 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.26).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1152, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9, яка померла 21.04.2012 року (а.с.107) є її дочка ОСОБА_1, а спадщина на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Вижній Березів, вул. Ільницьких, 782, Косівського району. Івано-Франківської області і належить спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого Вижньоберезівською сільською радою 23 лютого 2009 року на підставі рішень цієї ж ради від 31 серпня 2005 року за № 59 та від 28 січня 2009 року № б/н.

Відповідно до копії довідки № 1285 від 29.12.2012 року виданої виконкомом Вижньоберезівської сільської ради (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_9 відповідно до рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради № 16-а від 23.12.1997 р. передано у власність земельну ділянку по вул. Ільницьких, № 782 в с. Вижній Березів: 0,25 га на якій знаходиться житловий будинок і ця земля є для його обслуговування, 0,60 га для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_1 успадкувала майно ОСОБА_9 відповідно до заповіту ОСОБА_9 померлої 21.04.2012 р.

Окрім того, як вбачається із копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2014 р. по справі № К/800/14404/13 (а.с.64-66), ОСОБА_9 зверталася до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2, Вижньоберезівської сільської ради про визнання незаконними рішень сесії Вижньоберезівської сільської ради. Судом було встановлено, що 09 червня 2011 року ОСОБА_9 звернулася в суд із адміністративним позовом до Вижньоберезівської сільської ради та ОСОБА_2 в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просила: 1) визнати недійсними та скасувати: а) рішення від 14.09.2010 року в частині призупинення вирішення її заяви про затвердження технічної документації і передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,9590 га що розташована в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких, 782; б) рішення від 16.12.2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких, 782; в) рішення від 20.01.2011 року в частині погодження межі між землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_9 згідно кадастрових зйомок по лінії Г-А та надання дозволу сільському голові на підписання межі між суміжними землекористувачами; г) рішення від 22.02.2011 року про передачу у приватну власність земельної ділянки, що в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких, 782; 2) визнати протиправною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради по розгляду заяви позивача за вересень 2010 року щодо приватизації земельної ділянки, що в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких, 782; 3) зобов'язати Вижньоберезівську сільську раду затвердити технічну документацію і передати позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,9590 га, що в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких, 782.

Постановою Косівського районного суду від 16.02.2012 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Вижньоберезівської сільської ради та скасовано: - рішення Вижньоберезівської сільської ради від 14.09.2010 року в частині призупинення вирішення заяви ОСОБА_9 про затвердження технічної документації і передачу в приватну власність земельної ділянки площею 0,9590 га, що розташована в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що в с. Вижній Березів, по вул. Ільницьких; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 в частині погодження меж між землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_9 згідно кадастрових зйомок по лінії Г - А та надання дозволу сільському голові на підписання межі між суміжними землекористувачами; рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок в приватну власність. Зобов'язано Вижньоберезівську сільську раду затвердити ОСОБА_9 технічну документацію на земельну ділянку площею 0,9590 га, що знаходиться в с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області та передати її у приватну власність.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 р. постанова суду першої інстанції визнана нечинною та закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_9

Як зазначив суд в своїй ухвалі, судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, але на момент слухання справи судом апеляційної інстанції надійшли докази, що позивач по справі ОСОБА_9 померла 21.04.2012 року, а тому відповідно до ст. 157 ч. 1 п. 5 провадження у справі повинно бути закрите.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 р. залишено без змін.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 2904454 від 25.04.2013 року (а.с.43-44) вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Вижній Березів, вул. Ільницьких, Косівського району, Івано-Франківської області, площею 0,1416 га., кадастровий номер: :02:002:0165.

Також, відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 2902057 від 25.04.2013 року (а.с.45-46) вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Вижній Березів, вул. Ільницьких, Косівського району, Івано-Франківської області площею 0,0311 га., кадастровий номер: :02:002:0164.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 25.02.2013 р. адресованої Вижньоберезівській сільській раді, яка отримана адресатом 25.02.2013 року (а.с.13) вбачається, що позивачка просила Вижньоберезівську сільську раду ухвалити рішення, яким надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с.Вижній Березів, вул. Ільницького, 782, Косівського району, Івано-Франківської області, для ведення особистого селянського господарства та для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га.

Відповідно до копії довідки № 469 від 02.04.2014 року виданої виконкомом Вижньоберезівської сільської ради (а.с.15) вбачається, що у 2013 та 2014 роках засідань сесій Вижньоберезівської сільської ради по розгляду заяв чужосторонніх землекористувачів та жителів села Вижній Березів не було.

Відповідно до листа Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області №8-2-35/91 від 14.05.2014 року, адресованого ОСОБА_12 (а.с.182-183) вбачається, що адресату роз'яснено те, що ОСОБА_1 на сьогодні має право як спадкоємиця, на оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які передані у власність її матері.

У зв'язку із чим, ОСОБА_1 звертається до суду із цивільним позовом до Вижньоберезівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішень Вижньоберезівської сільської ради. Проте, ухвалою Косівського районного суду від 15.05.2014 року по справі № 347/1127/14-ц (а.с.55) у відкритті провадження відмовлено, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, ОСОБА_1 звертається до суду із адміністративним позовом до Вижньоберезівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності, визнання недійсними та скасування рішень Вижньоберезівської сільської ради. Постановою Косівського районного суду від 09.10.2014 року по справі № 347/1382/14-а (а.с.59-63), позов задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність Вижньоберезівської сільської ради, яка полягає у тому, що не розглянута заява ОСОБА_1 від 25.02.2013 року та зобов'язано Вижньоберезівську сільську раду розглянути заяви ОСОБА_1 про передачу їй у приватну власність земельних ділянок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 року по справі № 347/1382/14-а (а.с.49-53), апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Косівського районного суду від 09.10.2014 року без змін.

Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016 року по справі № К/800/15769/15 (а.с.24-25), касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Косівського районного суду від 09.10.2014 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 року скасовано, у зв'язку із тим, що дана справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Також в судовому засіданні було досліджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,1727 га та знаходиться в с. Вижній Березів по вул. Ільницьких Косівського району Івано-Франківської області (а.с.83-94).

Окрім того, матеріалами справи не підтвердився той факт, що Вижньоберезівська сільська рада відмовила ОСОБА_1 у приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 для ведення особистого селянського господарства, так як така заява на розгляд сільської ради не поступала. Разом з цим, ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері земельні ділянки по вул. Ільницьких, № 782 в с. Вижній Березів: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, які на даний час знаходяться в її користуванні.

Нормами ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами,які беруть участь у справі.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ч.1 ст.59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч.ч.1,5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п.а) ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання прав.

Порядок вирішення земельних спорів врегульований ст. ст.158-161 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, додержанні правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття оспорюваного рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивачки.

З системного аналізу вказаних норм законодавства слід прийти до висновку, що підставами для визнання недійсним рішення є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивачки у справі. При цьому захист таких прав має бути нерозривно пов'язаний з тим фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Оскільки позивачка не надала до суду належного документального підтвердження, що вона є власником чи користувачем земельної ділянки, на захист якого вона звернулася до суду, не зазначила, яким чином в момент прийняття оспорюваного акту оскаржуване рішення порушувало її права на земельну ділянку площею 0,17 га.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання недійсними та скасування оскаржуваних рішень.

Оскільки вимога про визнання недійсним та скасування та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно є похідною від попередньої вимоги у задоволенні якої відмовлено, вона також не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", п.34 ст.26, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.ч.1, 5 ст.116, п.а) ч.3 ст.152, ст.ст. 158-161 ЗК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15-16, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Вижньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 16.12.2010 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації на земельну ділянку по вул. Ільницьких в с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області»; визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 20.01.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1727 га»; визнання недійсним та скасування Рішення сесії Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року «Про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1727 га»; визнання недійсним та скасування Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 25.04.2013 року на земельні ділянки площею 0,1416 га., кадастровий номер :02:002:0165 та 0,0311 га., кадастровий номер :02:002:0164 ОСОБА_2, що видане на підставі рішення Вижньоберезівської сільської ради від 22.02.2011 року; зобов'язання ОСОБА_2 звільнити незаконно захоплену земельну ділянку площею, 0,1727 га., що знаходиться за адресою с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 та повернення її законному власнику ОСОБА_1; зобов'язання Вижньоберезівської сільської ради дати дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки площею 0,70 га в с. Вижній Березів Косівського району, вул. Ільницьких, 782 для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га; стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат та витрат на правову допомогу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Сабадах Б.В.