Єдиний унікальний номер 234/8821/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1029/2017
Головуючий в 1 інстанції: Сидоренко І.О.
Доповідач: Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчиста О.І.,

за участю секретаря: Яворського О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Бахмут апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони у виконавчому проваджені,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року у задоволені заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодилось ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та подало апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нової про задоволення заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що посилання суду на те, що заміна сторони можлива лише після відкриття виконавчого провадження, є таким, що суперечить діючому законодавству. Процесуальне правонаступництво на стадії «виконавче провадження» - це заміна стягувача або боржника іншою особою у звязку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі і на стадії «виконавче провадження», є настання певних обставин, які мають юридичне значення, і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов невірного висновку про відмову в задоволені заяви, без урахування того, що за таких обставин рішення суду залишається взагалі без будь-якого виконання.

Представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у судове засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які згідно матеріалів справи зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, яка на теперішній час органами державної влади не контролюється, і поштовий звязок з якою з липня 2014 року відсутній, в судове засідання апеляційного суду не зявилися. Інформація про час і місце судового засідання була розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) на сторінці апеляційного суду Донецької області у розділі «Інформація для учасників процесів (зона АТО)».

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки заміна сторони виконавчого провадження можлива лише після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, відомостей щодо відкриття виконавчого провадження не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Проте з такими висновками судів погодитися не можливо з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Закону, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 липня 2013 року у справі №2/267/901/13, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 15.06.2006 року у сумі 22 567,49 доларів США, що еквівалентно 180 381,95 грн., та понесених витрат по сплаті судового збору в сумі 1 803,82 грн. (а.с.7-8).

У відділі державної виконавчої служби виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 15.06.2006 року у22 567,49 доларів США, що еквівалентно 180 381,95 грн., та понесених витрат по сплаті судового збору в сумі 1 803,82 грн.

21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 27, відповідно до якого клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобовязався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату (а.с.182-186).

Таким чином, відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося після ухвалення судового рішення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України, та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи із аналізу наведених норм права, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Крім того, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд першої інстанції, на порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вказані норми права уваги не звернув, не врахував, що у даному випадку підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення, і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що цивільні справи, що перебували в Гірницькому районному суді м. Макіївки, на зберігання до Краматорського міського суду Донецької області не надходили. З бази автоматизованого документообігу загальних судів КП-ДЗ Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області отримано рішення в статусі оригінал з ознакою відправлення до ЄДРСР, підписаною електронно-цифровим підписом судді, при цьому відомості щодо набрання рішенням законної сили відсутні.

Проте судом першої інстанції не враховано, що в разі, якщо він не може вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження без належним чином посвідченої копії судового рішення, відповідно до статті 403 ЦПК України та згідно з пунктом 38 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року втрачене судове провадження у цивільній справі з метою вирішення заяви про заміну сторони виконавчого провадження може бути відновлене за ініціативою суду, в тому числі в частині змісту судового рішення.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, ухвала суду відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді І.О.Дундар

ОСОБА_3