Справа № 487/6080/16-ц
Провадження № 2/487/447/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Ігнатьєві А.О.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зверунулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, з часу вибуття з житла - з 1997 року.

В подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила суд про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, з часу вибуття з житла - з 1997 року для проживання за іншою адресою, а неповнолітної дитини, що вона не проживала з моменту народження, та місце її проживання обрано її матір'ю ОСОБА_3 за місцем її фактичного постійного проживання.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутністю, уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просили позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати спарву за його відсутності та винесті рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 та члени її родини - сині ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8, на підставі ордера №496 від 30.04.1976 року, отримали квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва №441, на підставі рішення виконкому міської ради №1679 від 20.08.2008 року, в квартирі АДРЕСА_1, особовий рахунок раніше відкритий на ОСОБА_5 переоформлено на ОСОБА_5 (прізвище позивача змінено після реєстрації шлюбу на ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 та її рідна сестра ОСОБА_3 проживали з дня народження в спірній квартирі.

Проте, після розірвання шлюбу між батьками позивача і відповідача, позивач залишилась проживати за місцем проживання і реєстрації матері в спірній квартирі, а в подальшому була зареєстрована за вказаною адресою, а ОСОБА_3 з 1997 року почала постійно проживати за місцем проживання та реєстрації її батька по АДРЕСА_2, де проживає до теперішнього часу, що підтверджєуться і отриманими нею особисто судовими викликами. Доказів щодо спроб відповідача вселитися у жиле приміщення за місцем свої реєстрації суду не надано. 03.04.1998 року ОСОБА_3 зареєстровалась за адресою АДРЕСА_1. Крім того, 18.12.2003 року у спірній квартирі, за місцем реєстрації матері, була зареєстрована дочка відповідача - ОСОБА_4

Згідно довідки ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №2 дільниця 2 №3786 від 08.11.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, відповідач ОСОБА_3 з 1997 року за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає і не користується нею, оскільки вибувала на інше постійне місце проживання, у витратах по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг будь-якої участі не приймає, її особисті речі відсутні, кореспонденція на її ім'я не надходить, в спірній квартирі також ніколи не проживала і неповнолітня дочка відповідача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується актамами про не проживання ЖКП Бриз ЖЕК №2 Миколаївської міської ради від 21.11.2012 року та від 22.11.2016 року, однак, в добровільному порядку не знімаються з реєстрації.

Згідно ч.3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживє, опікуна або місцезнаходженням навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлдювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років (малолітня особа), є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Зідно ч.2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2, від 12.04.1985 року, на підтвердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання ( повідомлення про це в листах, розписка, пере адресація кореспонденції, створення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше житлове приміщення і тому подібне).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка з 1997 року не проживає в спірній квартирі, та з того часу постійно мешкає по іншому місцю проживання і тому відповідно до вимог ст. 107 ЖК України, оскільки ОСОБА_3 вибула на друге постійне місце проживання, вона втратила право користування жилим приміщенням за місцем своєї реєстрації з дня вибуття.

Крім того, суд вважає, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 також втратила право користування жилим приміщенням за місцем своєї реєстрації, оскільки ніколи не проживала за місцем своєї реєстрації та була зареєстрована з моменту народження за місцем реєстрації її матері ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідач на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1, яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.В. Щербина