Справа № 201/731/15-ц
Провадження № 2/201/446/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

21.01.2015р. МКП «ДМТМ» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання, посилаючись у позовній заяві на те, що позивач надає відповідачам послуги з теплопостачання, але вони з 15.10.2002р. не здійснюють їх оплату, у звязку з чим станом на 01.09.2013р. мають заборгованість у розмірі 12032 грн. 10 коп., яку позивач і просить суд стягнути з відповідачів на його користь (а.с. № 1, 3, 6-71).

27.05.2015р. заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги МКП «ДМТМ» до відповідачів були задоволені та присуджено до солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 15.10.2002р. по 01.09.2013р. у розмірі 12032 грн. 10 коп., а також судові витрати по справі (а.с. № 44).

24.10.2016р. від відповідача ОСОБА_3 та 27.10.2016р. від відповідачки ОСОБА_5 до суду надійшли заяви про перегляд заочного рішення з посиланням на те, що вони належним чином не були повідомлені про дати та час розгляду справи, а також судом при винесенні рішення не було враховано й те, що відповідачка ОСОБА_1 померла 13.09.2014р., відповідач ОСОБА_3 перебував в зоні АТО, а інші відповідачі змінили в різний час своє місце проживання. Крім того, судом не були застосовані строки позовної давності та заборгованість стягнута за період з 15.02.2002р. по 01.09.2013р. Просили скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду. Відповідач ОСОБА_3 також просив скасувати заходи примусового виконання рішення (а.с. № 56 58, 80 82).

04.11.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяви відповідачів були задоволені частково, скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2015р. та справу призначено до розгляду. В задоволені частини вимог, щодо скасування заходів примусового виконання заочного рішення суду від 27.05.2015р. відмовлено (а.с. № 87).

17.01.2017р. від відповідача ОСОБА_5 та 01.02.2017р. від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 до суду надійшли письмові заперечення, в яких останні зазначили, що заявлені позовні вимоги не визнають, оскільки вони є безпідставними та такими, що не мають правових підстав для задоволення, виходячи з наступного. Чинним цивільним законодавством України встановлено, що строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність) встановлюється тривалістю у три роки, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 256, ч. 4 ст. 267 ЦК України). Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 21.01.2015р., то позовні вимоги, які заявлені за період до 21.01.2012р. заявлені поза межами строку позовної давності і на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, на думку відповідачів, не підлягають задоволенню. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, не містить жодного посилання на дату виникнення заборгованості та дату її збільшення або зменшення. Відсутність дати виникнення обовязку виконати зобовязання в певному розмірі (момент виникнення порушення цивільного права позивача) та відсутність дати збільшення або зменшення розміру зобовязань, унеможливлюють правомірність нарахування грошових сум в певному розмірі за будь-який період часу. Вказані обставини мають істотне значення для встановлення, з якого саме моменту цивільне право позивача є порушеним; за який період та в якому розмірі позивачу спричинені збитки. За відсутності відомостей про момент виникнення заборгованості за кожний окремий період, відсутності відомостей про момент зміни розміру заборгованості, то визначення моменту порушення цивільного права позивача, дати початку нарахування кожної з сум заборгованості, то вимога про стягнення сум збитків в конкретному розмірі є неправомірною та такою, що не має законних підстав для задоволення. Квартира АДРЕСА_1 не належить відповідачам на праві власності. Відповідач ОСОБА_1, яка є відповідальним квартиронаймачем та на яку оформлений відповідний абонентський рахунок померла 13.04.2014р. Внаслідок смерті відповідача ОСОБА_1, будь-які правові вимоги до неї не мають правових підстав та не підлягають задоволенню. У відповідності до положень чинного законодавства України, позивач має право звернутися з відповідними вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину, а отже успадкували, як права так і боргові зобовязання спадкодавця. Крім того, після смерті відповідального квартиронаймача, позивач не здійснив оформлення абонентського рахунку на будь-яку іншу особу, яка зареєстрована за даною адресою. За відсутності оформленого абонентського рахунку на іншу особу, яка зареєстрована за даною адресою, будь-які вимоги до інших відповідачів є неправомірними та не мають законних підстав. Відповідач ОСОБА_3 будучи працівником правоохоронних органів, на підставі відповідних наказів керівництва сектору проведення антитерористичної операції постійно перебував в зоні проведення антитерористичної операції, що унеможливило отримання ним будь-яких житлово-комунальних послуг в межах м. Дніпра (колишня назва - м. Дніпропетровськ). Вказана обставина свідчить про безпідставність вимог позивача до ОСОБА_3 за період знаходження його у службовому відрядженні в період з 2014р. по 2016р. (а.с. № 100, 105 106).

Крім того, 01.02.2017р. представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин (а.с. № 109).

Представник позивача - ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 15.12.2016р. а.с. № 125) 16.05.2017р. надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Справу просила розглянути за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 124).

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 24.10.2016р. а.с. № 98) 16.05.2017р.надав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, наполягав на поданих ним письмових запереченнях та заяві про застосування строку позовної давності (а.с. № 162-163). Справу просив розглянути за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 161).

Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. № 121 123). Про причини неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення слухання справи до суду не звернулися.

Відповідачка ОСОБА_1 померла 13.09.2014р.(а.с. № 107).

Враховуючі вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з урахуванням їх правових позицій, викладених у позові та запереченнях на нього, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

З урахуванням поданих до суду заяв судовий розгляд проводився без фіксування процесу технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п.1 ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з надання централізовано опалення та гарячої води) у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 21, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, на момент виникнення спірної заборгованості, були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою з місця проживання від 14.10.2013р. та відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 30.01.2015р. (а.с. № 4, 15, 17, 19, 21, 23, 108).

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свої зобовязання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з теплопостачання не виконують у повному обсязі, у звязку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 12032 грн. 10 коп. за період з 15.10.2002р. по 01.09.2013р. (а.с. № 3, 6 - 7, 157 - 160).

У судовому засіданні судом встановлено, що нарахування плати за надані послуги з теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) позивачем проводилось відповідно до тарифів, які були затверджені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради.

Проте, з огляду на те, що представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, то суд відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, вважає за можливе застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

МКП «ДМТМ» предявлено позов 21.01.2015р., а тому заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період до 21.01.2012р. виходить за межі строків позовної давності.

А тому, застосовуючи строки позовної давності по стягненню заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд вважає за можливе стягнути заборгованість лише за період з 21.01.2012р. по 01.09.2013р. (включно), згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог.

Також судом встановлено, що 13.09.2014р. померла ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 592568, виданим 15.09.2014р. відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. № 63).

17.10.2014р. ОСОБА_1 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва м. Дніпропетровськ) (а.с. № 108).

Відповідач ОСОБА_3 є учасником бойових дій (а.с. № 62), у період з 2014р. по 2016р. брав участь в Антитерористичній операції на територіях Донецької та Луганської областях (а.с. № 64 77).

Судом також встановлено, що квартира АДРЕСА_3 (колишня назва м. Дніпропетровськ), де зареєстровані відповідачі та будинок у цілому не обладнані засобами обліку води та теплової енергії, тому згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., а саме п. 21 передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Відповідно до п. 29 Правил зазначено, що споживач має право на: зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сімї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою; перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг. Споживач має також інші права відповідно до законодавства.

Згідно даних, наданих представником позивача, споживачі послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_4 (колишня назва м. Дніпропетровськ) до МКП «ДМТМ» у період з 21.01.2012р. по 01.09.2013р. щодо зменшення чисельності користувачів послуг та/або опломбування запірних вентилів у квартирі - не зверталися. Доказів на спростування викладеного відповідачами до суду не надавалось.

Дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачається 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Пільги за комунальні послуги та паливо надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що мешкають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.

В України ведеться Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, для призначення пільг на оплату житлово-комунальних, послуг учаснику АТО потрібно перебувати на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення за місцем проживання.

Між тим, щодо постійного перебування ОСОБА_3, як працівника правоохоронних органів, в зоні проведення антитерористичної операції у період з 2014р. по 2016р., то суд зазначає, що даний факт судом до уваги не береться, оскільки стягнення заборгованості здійснюється за інший період часу (з 21.01.2012р. по 01.09.2013р.).

Згідно Правил, а саме п. 22, у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу.

Судом встановлено, що у період з 21.01.2012р. по 01.09.2013р. за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Штабний, 5/196 Управлінні праці та соціального захисту населення за вказаною адресою пільг на оплату житлово комунальних послуг не призначалось.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 померла 13.09.2014р., а отже на час виникнення спірної заборгованості, остання була користувачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання за місцем своєї реєстрації, між тим всупереч вимогам закону не здійснювала їх своєчасну та повну оплату (в розмірі своєї частини), що спричинило виникнення боргу за отримані житлово комунальні послуги.

Відповідно до ст. 1261 ЦП України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є синами померлої ОСОБА_1, а ОСОБА_5 дочкою.

Прийняття спадщини можливе у два способи: шляхом мовчазного прийняття (ст. 1268 ЦК Україна або шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Мовчазний спосіб прийняття спадщини полягає в тому, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із часу відкриття спадщини він не заявить про відмову від неї. Заявницький спосіб прийняття спадщини (шляхом подання заяви) полягає в тому, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має особисто подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може як прийняти спадщину, так і відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Треба зазначити, що спадкоємці приймають у спадок і боргові зобов'язання спадкодавця. Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які взяв на себе спадкодавець перед фізичними і юридичними особами - кредиторами, але не виконав тому, що смерть позбавила його можливості це зробити. При відкритті спадщини спадкоємці, якщо їм було відомо про борги спадкодавця, зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, але свій обов'язок відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_4 не виконали.

Спадкоємець зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ст. 1282 ЦК). Кредиторові спадкодавця належить протягом б місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Спадкоємці, що прийняли спадщину, зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, якщо вони обґрунтовані і доведені, повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. Якщо спадкоємець не задовольнить вимог кредитора, кредитор вправі звернутися до суду з позовом про виплату боргу шляхом накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцем у натурі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

За викладеного, суд вважає за можливе стягнути частину заборгованості, що нарахована ОСОБА_14, за її життя, за користування послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання з відповідачів, як її дітей та спадкоємців першої черги, а саме з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких інших даних про наявність або заповіту, або інших спадкоємців. В задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки вона померла 13.09.2014р.

Абонентський рахунок є засобом бухгалтерського обліку, можливістю для учасників сторін правовідносин вести облік нарахування, облік оплати, здійснювати перерахунки, нараховувати пільги та субсидії, тобто це засіб ідентифікації особи, яка отримує послуги. В своїх запереченнях відповідачі намагаються довести, що відсутність абонентського рахунку інших відповідачів є підставою неправомірності вимоги щодо стягнення заборгованості, але дана позиція суперечить нормам діючого законодавства, а саме згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. З ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013р. по справі 6-59цс13).

Крім того, Верховний суд України у своїй постанові від 20.04.2016р. по справі № 6-2951цс15 розяснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.

Таким чином позиція відповідачів щодо відсутності дати виникнення обов'язку виконати зобов'язання в певному розмірі унеможливлює правомірність нарахувань грошових коштів, суд оцінює критично, оскільки самі ж відповідачі порушили законодавство, яке прямо передбачає їх обов'язок укласти договір з підприємством позивача, і таким чином позбавили себе можливості визначення дати виникнення зобов'язання, адже висновок правомірності нарахувань можна зробити лише на підставі факту доведеності неотримання послуги. Але як вбачається з заперечень відповідачів, вони не спростовують сам факт отримання послуг та, навіть, частково здійснювали їх оплату (а.с. № 157 160).

З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що заборгованість за період з 15.10.2002р. по 01.09.2013р. становила 12032 грн. 10 коп. Станом на 21.01.2012р. розмір заборгованості складав 8013 грн. 58 коп. В березні 2012р. відповідачі здійснили останню оплату в розмірі 1000 грн., оскільки у позивача були відсутні відомості щодо призначення платежу, то непозначену суму оплати позивачем було віднесено на оплату заборгованості минулих років і заборгованість станом на 21.01.2012р. складає 7013 грн. 58 коп. (за межами строку позовної давності).

Отже, 12032 грн. 10 коп. - 7013 грн. 58 коп. = 5018 грн. 52 коп., дана сума заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 21.01.2012р. по 01.09.2013р. (відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог) підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. В задоволені іншої частини позовних вимог до 4-х відповідачів слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивачки задоволено частково, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 101 грн. 60 коп. (5018 грн. 52 коп. х 243 грн. 60 коп. / 12032 грн. 10), по 25 грн. 40 коп. з кожного з 4-х відповідачів.

В іншій частині стягнення судових витрат відмовити у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005р., ст.ст. 10, 11, 60, 74-76, 88, ч. 4 ст.169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 21.01.2012р. по 01.09.2013р. у розмірі 5018 грн. 52 коп.

В задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

В задоволені іншої частини позовних вимог Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 101 грн. 60 коп. - по 25 грн. 40 коп. з кожного відповідача.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко