АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/9305/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія С» Корець Валентини Григорівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія С», з-я особа директор ТОВ «Імперія С» СібірцеваНаталія Михайлівна про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2016р. позивач ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (т. 1 а.с. 23, 24) до відповідача ТОВ «Імперія С», третя особа: директор ТОВ «Імперія С» Сібірцева Н.М., в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про зміну позовних вимог (т. 1 а.с. 30,31): розірвати трудовий договір, що укладений 01 жовтня 2014р. між ТОВ «Імперія С» та ним з 25 грудня 2015р. на підставі ч.З ст.38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням ТОВ «Імперія С» умов трудового договору; зобов'язати ТОВ «Імперія С» видати йому трудову книжку; стягнути з ТОВ «Імперія С» на його користь заробітну плату у розмірі 2086,96грн.; стягнути з ТОВ «Імперія С» на його користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку за час затримки: січень - червень 2016р. у розмірі 3836,80 грн. та по день вирішення спору.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що з 01 жовтня 2014р. він працював на посаді начальника юридичного відділу ТОВ «Імперія С». З листопада 2015р. відповідач несвоєчасно проводив виплату нарахованої заробітної плати, у зв'язку з чим, ним було подано 11 грудня 2015р. заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням, яка була зареєстрована в журналі вихідної кореспонденції за № 3 від 1 1 грудня 2015р., а в подальшому була залишена без розгляду. Листом від 16 грудня 2015р. ним повторно була направлена на адресу відповідача заява про звільнення за власним бажанням з проханням щодо повернення належним чином оформленої трудової книжки та проведення повного розрахунку при звільненні. Після закінчення строку попередження про звільнення він залишив своє робоче місце не отримавши жодної відповіді на подану ним заяву про звільнення за власним бажанням, так як не було видано наказу про звільнення. Також не було повернуто належним чином оформлену трудову книжку та не було проведено повного розрахунку при звільненні. Після звільнення йому не була виплачена нарахована заробітна плата за листопад - грудень 2015р. у розмірі 2086,96 грн., у зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Імперія С» на користь ОСОБА_3 заробітну плату за листопад, грудень 2015 року в розмірі 2086 грн 96 коп без врахування прибуткового податку та судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. В решті в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону . В апеляційній скарзі посилаються на те, що позивач 31 травня 2017 року звільнений з роботи за прогули, за розрахунком після звільнення не з'являється, а вони не можуть пересилати гроші листом, тим більше, що адреса проживання позивача невідома. Крім того, не погоджуються із стягненням судового збору.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №01/10/14-1 від 01 жовтня 2014р. ОСОБА_3 призначено на посаду юриста, з окладом, згідно штатного розпису (т.1 а.с.81).

В ході розгляду справи 31 травня 2017 року відповідно до наказу № 31/05/17-1 ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованісь рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум. належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму .

Задовольняючи позовні вимоги в частині нарахованої, але не виплаченою заробітної плати за листопад та грудень 2015 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач працював у листопаді та грудні 2015 року, що визнавав в ході розгляду справи представник відповідача.

Вищезазначені обставини щодо проведення з боку відповідача нарахування заробітної плати позивачу за листопад - грудень 2015р. підтверджуються також довідкою форми СЖ-7, виданою Пенсійним фондом України, де зазначені суми, з яких було проведено відрахування ЄСВ (т.1 а.с.14).

Колегія суддів не приймає доводи представника відповідача про те, що товариством проведено повну виплату нарахованої позивачу заробітної плати .

Із наданих суду представником відповідача копій відомостей на виплату грошей (заробітна плата) за вересень - жовтень 2015р. вбачається, що ОСОБА_3 виплачена заробітна плата, відповідно, у розмірах: 1297, 95 грн. та 1297, 95 грн. (т.1 а.с.82-83).

Відомості про виплату заробітної плати за листопад, грудень 2015р. взагалі не містять прізвища позивача, як особи, якій було проведено виплату нарахованої заробітної плати за листопад, грудень 2015р. В судовому засіданні представник відповідача не міг пояснити суду, у який спосіб позивачу було виплачено заробітну за зазначений період часу. Зазначені обставини свідчать про не проведення виплати нарахованої ОСОБА_3 заробітної плати за листопад - грудень 2015р. на загальну суму - 2 086,96 грн. (т. 1 а.с.84-85).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за листопад 2015р. у розмірі 1500,00 грн., грудень 2015р. у розмірі 586,96 грн., всього 2086,96 грн.

Апелянт також не погоджується із частковим стягненням на користь позивача судових витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача, то з відповідача на його користь пропорційно стягнуто частину судових витрат, як передбачено ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія С» Корець Валентини Григорівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :