Справа № 136/1522/17
провадження № 2/136/631/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" жовтня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2. За життя, 02.07.1993 року, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла їй, ОСОБА_3 (після одруження ОСОБА_1), житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1. Спадщину позивач прийняла фактично, в силу діючого на час відкриття законодавства, шляхом вступу у володіння та управління майном. Однак реалізувати свої спадкові права позбавлена можливості, оскільки за наслідками поданих нею нотаріусу документів їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я нотаріального акту на вказаний вище об'єкт нерухомості, оскільки ОСОБА_2 заповіла житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, а в дублікаті свідоцтва про право власності на домоволодіння, відповідно до якого власником є ОСОБА_4, що було видане 01.12.1967 року, та який фактично прийняла у спадщину ОСОБА_2, зазначено номер житлового АДРЕСА_1, при цьому, згідно рішень органу місцевого самоврядування неодноразово змінювалась нумерація житлових будинків, що ставить під сумнів ідентифікацію об'єкта нерухомості. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача оспорюється та не визнається, тому вона просить суд здійснити захист порушених прав у спосіб шляхом визнання за нею права власності на об'єкт нерухомості, що увійшов до складу спадкової маси.

В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому також зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, міський голова Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області надіслав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за відсутності представника відповідача, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує стосовно їх задоволення.

Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України, правами заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина.

Згідно матеріалів спадкової справи №83/2017, що була витребувана судом, встановлено, що правом на спадкування скористалась ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом, який був вчинений за життя спадкодавця 02.07.1993 року, та посвідчений цього ж дня нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Липовецького району Вінницької області, зареєстрований в Реєстрі за № 1218, відповідно до якого спадкодавець заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, ОСОБА_3. Вказаний заповіт не змінений та не скасований.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.7), позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на прізвище чоловіка «ОСОБА_1».

Як убачається із матеріалів спадкової справи, позивач спадщину прийняла фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, в силу діючого на час виникнення даних правовідносин законодавства (ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 04.08.2017 року за №02-31/753, було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_2 заповіла житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, а в дублікаті свідоцтва про право власності на домоволодіння, відповідно до якого власником є ОСОБА_4, що було видане 01.12.1967 року, та який фактично прийняла у спадщину ОСОБА_2 після смерті чоловіка, зазначено номер житлового АДРЕСА_1, при цьому, згідно рішень органу місцевого самоврядування неодноразово змінювалась нумерація житлових будинків, що ставить під сумнів ідентифікацію об'єкта нерухомості.

У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно Дубліката свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Липовецької селищної ради депутатів трудящих 01.12.1967 року (а.с.17), ОСОБА_4 є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Належність майна у виді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, ОСОБА_4 доведено записами в Технічному паспорті на житловий будинок (а.с.18-21), згідно якого встановлено, що власником будинку є ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на що вказує свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина.

Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області від 29.09.2017 року, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 не заведена.

ОСОБА_2, будучи дружиною спадкодавця, на що вказує Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу (а.с.12), спадщину прийняла в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, про що вказує довідка видана Липовецькою міською радою 08.08.2017 року за №2261 (а.с.13).

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна чоловіка ОСОБА_4, спадщину прийняла, відтак вона їй належить з моменту відкриття спадщини.

Як убачається із Витягу з рішення Липовецької селищної ради від 16.12.1986 року за №170, було проведено упорядкування нумерації житлових будинків по АДРЕСА_1, АДРЕСА_1 користувачем якого вже була ОСОБА_2 присвоєно АДРЕСА_1.

Згідно Витягу рішення №54 Липовецької міської ради від 17.02.2016 року (а.с.26), АДРЕСА_1.

Як убачається з Акту складеного 14.09.2017 року, затвердженого міським головою Липовецької міської ради 15.09.2017 року, у особистій приватній власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, перебував лише один житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 в подальшому нумерація змінювалась на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1). Після смерті ОСОБА_4 його спадщину прийняла дружина ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однак не встигла оформити своїх прав на будинок.

Згідно рішення 16 сесії 6 скликання Липовецької міської ради від 02.09.2011 року №191 (а.с. 25), ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0.20 га по АДРЕСА_1.

Зібрані у справі докази підтверджують належність майна у виді житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1, кожному із спадкодавців. Позивач спадщину прийняла в порядку визначеному діючим законодавством на час його відкриття, відтак вона їй належить, однак таке її право невизнається.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, що викладені були у позовній заяві, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім цього, відповідач позов визнав.

У п.11 постанови ПВСУ за №14 від 18.12.2009 року зазначено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524-526, 548, 549, 550 ЦК УРСР, постановою пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3, 10, 11, 58-60, 158, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на цілий житловий будинок «А», загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, та господарські будівлі та споруди: сарай «Б», погріб «п/Б», які розташовані в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко