Справа № 603/382/17
Провадження №2/603/184/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі Сандалюку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.10.2016 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями №86 по вул. Шевченка в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області. Все своє майно спадкодавець заповів позивачу, яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню.

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Батьками позивача ОСОБА_1вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії I-ИД №184079 від 04.10.2013 року.

ОСОБА_4 померла 1980 року, про що в книзі обліку приходу і видатків бланків свідоцтв зроблено запис дати видачі свідоцтва Григорівською сільською радою про смерть 07.03.1980 року на ім»я ОСОБА_4 під №09 згідно актового запису, що вбачається зі змісту інформаційного листа №628 від 04.10.2017 року

Зі змісту інформаційного листа №227, виданого 19.07.2017 року КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями в с.Бертники по вул. Шевченка за №86 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, видане виконкомом Монастириської районної ради згідно рішення виконавчого комітету Монастириської районної ради від 25.10.1988 року за №197.

Відповідно до вказаного свідоцтва про право особистої власності від 29.10.1988 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. Радянській, 84 (на даний час Шевченка, 86), у с. Лісове (на даний час Бертники) Монастириського району Тернопільської області, належав колгоспному двору, який складається із трьох членів, головою якого був ОСОБА_3

Зі змісту архівної довідки Державного архіву Тернопільської області №338/04-11 від 09.10.2017 року вбачається, що Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 18.03.1991 року №848-ХІІ було відновлено населеним пунктам Тернопільської області колишні їх найменування: у Монастириському районі селу Лісове село Бертники.

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області «Про впорядкування нумерації будинків по вулицях Шевченка та Баришській на території с.Бертники» №4 від 16.01.2012 року житловий будинок, який належить ОСОБА_3 розташований по вул.Шевченка,86 в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області.

Станом на 1991 1995 роки членами даного господарства були: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова, ОСОБА_1 (позивач) ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що вбачається з даних виписки із погосподарської книги (на 1991 1995 роки) №9 ст.123 Григорівської сільської ради с.Лісове, особовий рахунок погосподарського обліку №340, наданої ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області 12.09.2017 року за вих.№02-12/176.

Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №152 від 25.05.2017 року, у с. Бертники по вул. Шевченка, 86 Монастириського району Тернопільської області, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 85,0 кв.м, житловою 50,4 кв.м під літерою «А», стодола «Б», стайня «В», літня кухня «Г», огорожа №1, ворота №2.

На даний житловий будинок 29.05.2017 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 помер 05.10.2016 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №208529 від 07.10.2016 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 86 в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1, про що 22.04.2002 року складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №6.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зі змісту довідки №88, виданої 10.04.2017 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня смерті, разом з ним проживала його дочка (позивач) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №330/01-16 від 26.05.2017 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №010025 від 06.02.2002 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 17.12.1991 року зроблено запис за №31.

Згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 17.03.2008 року ОСОБА_5 після розлучення з ОСОБА_1 не проживає у будинковолодінні ОСОБА_3 з 1991 року.

Рішення набрало законної сили та є чинним.

Як убачається з інформаційного листа №426/01-16, виданого 21.06.2017 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, згідно даних спадкового реєстру після смерті 05.10.2016 року ОСОБА_3 за заявою позивача ОСОБА_1 від 24.03.2017 року заведено спадкову справу №50 за 2017 рік. Станом на 02.06.2017 року свідоцтва про право на спадщину не видавались (копія спадкової справи додана до матеріалів справи).

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання про підставність позову, позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 05.10.2016 року ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 86 в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 85,0 кв. м, житловою 50,4 кв. м, під літерою «А», стодола «Б», стайня «В», літня кухня «Г», огорожа № 1, ворота № 2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_7