Номер провадження: 22-ц/785/3978/17
Номер справи місцевого суду: 504/3863/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності на частину квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя.

Зазначав, що з 1992 року проживає однією сімєю з ОСОБА_6 з якою має квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира хоча і належить йому на праві власності, проте є спільним майном подружжя, оскільки вони (сторони) вклали у квартиру спільні кошти.

У 2015 році йому стало відомо, що відповідачка є власником 1/8 частини в будинку з господарчими будівлями та спорудами по вул.Одеській,13 в с.Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області та збирається переоформити спірну частину будинку на іншу особу без його (позивача) згоди і за заниженою вартістю.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на 1/16 частину спірного будинку (т.1а.с.1).

15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя (т.1а.с.15).

Зазначала, що з 1992 року проживає однією сімєю з ОСОБА_2, що вони мають квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, проте є спільним майном подружжя, оскільки вони вклали у квартиру спільні кошти.

Лише у 2015 році стало відомо, що відповідач збирається переоформити спірну квартиру на іншу особу без її згоди та за заниженою вартістю.

Остаточно уточнивши вимоги у грудні 2016 року ОСОБА_3 просила суд :

-встановити факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу з червня

1993 року по день винесення рішення у справі;

-визнати квартиру АДРЕСА_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя;

-припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 на вищевказану квартиру;

-припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину спірної квартири;

-визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири (а.с.15,24-27).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 (т.1 а.с.17).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2М відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі (т.1а.с.107-108).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, який не був учасником цивільного процесу, просить рішення суду про визнання спірної квартири обєктом права сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та визнання права власності на 1/2 частини цієї квартири за ОСОБА_3 скасувати.

Неправильність рішення обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права (т.1а.с.154-156).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ будинку апелянтом не оскаржено, а тому в силу ч.1ст.303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 знаходився в шлюбі з ОСОБА_3

28 травня 1993 р. шлюб між сторонами розірвано, про що відділом ЗАГС Cуворовського РВК м. Одеси в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було здійснено запис від 28 травня 1993р. за № 508.

Сторони в суді першої інстанції визнали, що з червня 1993 року та до теперішнього часу мешкають однією сімєю як жінка та чоловік без шлюбу.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 у повному обсязі, суд першої інстанції керувався ст.355-357 ЦК України, ст.ст.62,63,69,70,74 СК України та виходив з того, що:

-сторони визнали, що з червня 1993 року до теперішнього часу мешкають однією

сімєю як жінка та чоловік без шлюбу;

-спірна квартира належить ОСОБА_2 на праві власності внаслідок приватизації та договору дарування, проте вартість нерухомого майна за час шлюбних відносин сторін значно збільшилась.

Колегія суддів важає, що до таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого товариством з обмеженою відповідальністю птахофабрики «Чорноморська» 09 лютого 2001 року, згідно з розпорядженням керівника органу приватизації за №55 від 09 лютого 2001 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності (по 1/2 частки) ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_7 (т.1а.с.91).

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування частки квартири від 31 серпня 2009 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, останньому на праві приватної власності стала належати вся квартира АДРЕСА_1 (т.1а.с.84-85).

11 жовтня 2010 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_8 надав позику у розмірі 283 200 грн., що в еквіваленті становило 35 400 доларів США на строк до 11 квітня 2011 року, а позичальник зобовязався повернути позичену суму грошей щомісячно з 11 по 15 число кожного місяця, починаючи з 11 жовтня 2010 року по 11 березня 2011 року по 7 200 грн., що в еквіваленті становило 900 доларів, а решту суми у розмірі 240 000 грн., що в еквіваленті становить 30 000 доларів США до 11 квітня 2011 року (т.1а.с.175-176).

18 квітня 2011 року до вказаного договору внесено зміни №1 щодо строку повернення позики до 18 жовтня 2011 року (т.1а.с.177-178).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики, між сторонами зазначеного договору у той же день укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_8 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (т.1а.с.179-184).

11 жовтня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі якого до іпотекодержателя ОСОБА_8 у позасудовому порядку перейшло право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 (т.1а.с.185-187).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 04 лютого 2013 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, останній є власником квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано 04 лютого 2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна № 84946, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1а.с.202-205).

Дані про те, що зазначений правочин судом визнано недійсним матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув спір без залучення до участі у справі в якості відповідача власника квартири ОСОБА_5, до якого вимоги ОСОБА_3 не заявлялися

За правилами ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1ст. 321 ЦКУкраїни встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до правил чинного процесуального законодавства апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі належного відповідача.

Оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, розглянув її без залучення до участі у справі власника квартири ОСОБА_5 та визнав за ОСОБА_3 право власності на частку належного апелянту на праві власності нерухомого майна, рішення суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 підлягає безумовному скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_3

При цьому суд апеляційної інстанції також зазначає, що встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу у період до 1 січня 2004 року не має ніякого правового значення для визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте жінкою чи чоловіком до 1 січня 2004 року, оскільки майнові права та обов'язки породжував лише зареєстрований в установленому порядку шлюб.

Встановлення ж факту проживання однією сім'єю без шлюбу у період після 1 січня 2004 року має правове значення лише у разі, якщо спірне майно перебуває у власності відповідача на час розгляду справи судом або неправомірно ним відчужено.

Крім того, колегією суддів встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 18 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виселення останнього з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (т.1а.с.193-194,195-197).

Як зазначалось вище, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_2О про поділ спільного майна подружжя відмовлено за безпідставністю позовних вимог і зазначене рішення ОСОБА_2 не оскаржено.

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_2, у порушення вимог ч.3 ст.27 ЦПК України, здійснював свої процесуальні права та виконував процесуальні обовязки недобросовісно, звернувшись саме до Комінтернівського районного суду Одеської області із штучним позовом до ОСОБА_3, що надало ОСОБА_3 право подати зустрічний позов за місцем розгляду первісного позову (ч.2ст.113 ЦПК України), а не звернутися, у разі дійсного порушення її прав та охоронюваних законом інтересів, з відповідним позовом до ОСОБА_2 до Южного міського суду Одеської області за місцезнаходженням нерухомого майна.

Крім того, важко зрозуміти чим керувався головуючий у справі суддя Добров В.В. який прийняв до провадження позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3, які при їх подачі не були оплачені судовим збором, та не звернув увагу на те, що :

- на позовній заяві ОСОБА_2 був відсутній штемпель суду про реєстрацію його в суді, а на самій заяві містилися виправлення номеру судової справи та номеру провадження виконані невідомою особою,

-згідно протоколу автоматизованого розподілу номер судової справи 504/3863/15ц та

номер провадження 2/504/2139/15 були присвоєні іншій справі, а саме справі про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором;

-зустрічна позовна заява ОСОБА_3 була зареєстрована в суді 15 жовтня 2015

року, хоча суд першої інстанції ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 постановив 20 жовтня 2015 року, копію якої направив ОСОБА_2 23 жовтня 2015 року (т.1а.с.1,11,12,13,14,15).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК

України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності на частину квартири скасувати.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності на частину квартири відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9