АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №761/4771/15-ц Головуючий у 1-й інстанції - Савицький О.А.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1664/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської Оксани Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД», Головне управління юстиції у м. Києві про визнання майнового права на об'єкт нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД», Головне управління юстиції у м. Києві про визнання майнового права на об'єкт нерухомого майна - задоволено.

Визнано майнове право за ОСОБА_2 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ТОВ «Гіпек» судові витрати в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської О.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала апеляційну скаргу.

Позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ТОВ «Гіпек», в якому просить визнати за нею майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилається на те, що між нею та ТОВ «Консоль ЛТД» 12.05.2004 року було укладено договір про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку № 1518/322-161, умови якого позивачем було виконано, сплативши повну вартість інвестиційних коштів майна. Крім того між ТОВ «Консоль ЛТД» та ТОВ «Гіпек» було укладено договір спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу в АДРЕСА_1 від 24.10.2001 року №0991/241-252. Відповідач та третя особа зобов'язання перед позивачкою не виконали, а саме у запланований строк завершення будівництва будинок в експлуатацію не ввели, правовстановлюючих документів на об'єкт інвестування позивачці не видали, що унеможливлює оформлення нею права власності на проінвестовану квартиру, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом за захистом свої порушених прав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 і ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» було укладено договір від 12 травня 2004 року № 1518/322-161про спільну діяльність з дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1.

За умовами п. 3.2. договору після закінчення будівництва об'єкта ОСОБА_2 мала бути виділена в натурі «Частка Пайовика» у вигляді 3-кімнатної квартири на 4 поверсі, під будівельним №77, загальною проектною площею 107,2 кв. м.

За умовами п. 3.1. договору ОСОБА_2 зобов'язалася сплатити внесок у розмірі 137 500 дол. США в гривнах по курсу НБУ в строк до 25.05.2004 року.

За умовами п. 3.8. договору, у разі виконання ОСОБА_2 зобов'язань зазначених у п. 3.1. договору, ОСОБА_2 повністю придбавала право на пайову участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачало право розпоряджатись часткою Пайовика, інакше, як в інтересах ОСОБА_2

За умовами п. 3.5. договору запланований строк закінчення будівництва і здавання Об'єкта - 3 квартал 2005 року.

На виконання договору №1518/322-161 від 12.05.2004 року ОСОБА_2 сплатила до каси ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» суму у розмірі 732 477 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (а.с.27-28, т.1)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що здійснивши останній платіж 27.05.2004 року ОСОБА_2 повністю виконала грошові зобов'язання, передбачені умовами договору 1518/322-161 від 12.05.2004 року, здійснила стовідсоткову передоплату вартості будівництва спірного нерухомого майна і набула майнові права на майбутню квартиру будівельний АДРЕСА_1, який на той час був об'єктом будівництва.

12 травня 2005 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» і ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду (без номера), за умовами якої загальна площа змінювалась на «107,5 кв. м.», будівельний номер квартири змінювався на «79», назва об'єкту будівництва змінювалась на «Житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок)», а запланований термін завершення будівництва Об'єкту змінювався на «4 квартал 2013 року.

Судом встановлено, що 24.10.2001 року між Спільним українсько-хорватським підприємством «Гіпек» і ТОВ «Консоль ЛТД» було укладено договір спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу в АДРЕСА_1 (а.с.37-43).

При цьому ТОВ «Гіпек» на підставі п.27 рішення КМР від 10.07.2003 року № 638/798 уклала з КМР договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_1 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово - громадського комплексу з підземним паркінгом.

Відповідно до договору, за яким ОСОБА_2 має право на майнові права в об'єкті будівництва укладеному з ТОВ «Консоль ЛТД», а саме п.1.1., 1.3. договору сторони зобов'язалися діяти спільно для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1. Запланований строк закінчення будівництва та здачі об'єкта 4 квартал 2013 року.

Відповідно до п.3.1. договору пайщики зобов'язалися в якості свого вкладу за даним договором внести грошові кошти (пай), загальна сума якого на дату укладення договору складає еквівалент 137 500 доларів США.

Відповідач відповідно до п.3.2. договору зобов'язався в якості свого вкладу у спільну діяльність своїми силами і з залученням власних трудових ресурсів, механізмів, устаткування, а також дольових та залучених коштів юридичних та фізичних осіб завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку відповідно до проекту та вимог ДБН, та передати пайщику в натурі 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною проектною площею 107,5 кв.м.

Згідно п.п.3.3 договору грошові та майнові вклади учасників, а також об'єкт нерухомості являються спільною власністю у відповідності з розмірами їх внесків у спільну діяльність. Після оформлення права власності пайщиками відповідно до п.п. 9.4., 9.5. даного договору права спільної власності, які витікають з цього договору, припиняються, і кожна із сторін розпоряджається виділеною йому часткою у створеному сторонами за даним договором об'єкті на власний розсуд.

За умови виконання зобов'язання, вказаного в п.3.1. договору, пайщик повністю набуває право на пайову (дольову) участь в будівництві, а фірма втрачає право розпорядження часткою пайщиків, інакше, як в інтересах та за згодою пайщиків, що передбачено п.3.7. договору.

Згідно п.3.9 договору достатніми підставами для підтвердження права на пайову участь позивача є цей договір і документи, що підтверджують внесення паю у повному обсязі.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за договором ОСОБА_2 виконала у повному обсязі шляхом внесення грошових коштів відповідно до п. 3.1. договору на рахунок ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», що підтверджується довідкою ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» від 13.03.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 03 грудня 2013 року видано Сертифікат серії НОМЕР_1 відповідності закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництво житлово-громадського комплексу на АДРЕСА_1 (І черга будівництва, 4- секційний будинок)», згідно якого замовником об'єкта є відповідач ТОВ «Гіпек».

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 виконала свої грошові зобов'язання за Договором, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт, а тому фактично набула майнові права на новостворене майно.

Враховуючи, що до завершення будівництва проінвестованого позивачем об'єкту нерухомого майна і прийняття його в експлуатацію інвестору належать майнові права на цей об'єкт нерухомого майна суд дійшов правильного висновку задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки позивач повністю виконала свої зобов'язання перед ТОВ «Гіпек» та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», які у свою чергу, невиконанням умов договорів, порушили майнові права ОСОБА_2 на своєчасне отримання у власність нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.02.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Аврамченко С.С. винесла рішення № 19037314 про зупинення розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка була подана нею 27.01.2015 року. Підставою такого зупинення зазначено, що особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), не подала у паперовій формі оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

11 лютого 2015 року державний реєстратор Авраменко С.С. винесла рішення №19264594 про відмову ОСОБА_2 у державній реєстрації за нею права власності на нерухоме майно з тих підстав, що у 5 -ти денний строк не усунуто недоліки про які зазначав реєстратор.

Як вбачається, постановою господарського суду Київської області від 04.08.2016 року ТОВ Фірму «Консоль ЛТД» визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру.

Статтею 177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Відповідно до положень ст.190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважається окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими права визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Майнове право можна визначити як «право очікування», воно є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. (Правова позиція Верховного Суду України викладена у справі №6-265цс16 від 30.03.2016 року).

Враховуючи вищевказане, майнове право на об'єкт незавершеного будівництва - це складова частина майна, як об'єкта цивільних прав, це - обумовлене в силу договору право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для набуття речового права. Тобто, моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справах №6-98цс13 та №6-85цс13, виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Оскільки позивач, повністю сплатила вартість пайового внеску за нерухоме майно, тобто фактично стала власником майнових прав на це майно, а також враховуючи, що введення об'єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» знаходиться на стадії ліквідації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання майнових прав на об'єкт інвестування за позивачем, як пайщиком за договором.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Саме такий підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11.

У даній справі, позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом про визнання майнових прав на квартиру, обрала для себе такий, на її думку ефективний спосіб захисту порушених прав, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом позивач не може захистити свої права, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не виконала у повному обсязі умов Договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 12 травня 2004 року № 1518/322-161, згідно якого у разі порушення ТОВ Фірмою «Консоль ЛТД» термінів будівництва, ОСОБА_2, як Пайщик, повинна була ініціювати питання перед ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» про надання їй іншого рівноцінного об'єкта або вимагати грошової компенсації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач будь-яких претензій до ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» щодо терміну виконання будівництва не пред'являла.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції правил підсудності, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з вимогами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також ТОВ фірма «Консоль ЛТД» визнано банкрутом 04.08.2016 року, тобто, після ухвалення оскаржуваного рішення 26.03.2015 року.

Доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.07.2012 року порушено провадження про банкрутство відносно ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» матеріали справи не містять та таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції.

Сам факт залучення ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача, на думку колегії суддів, не впливає на законність ухваленого рішення суду щодо захисту порушеного права позивача.

Відповідно до довідки ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» від 13.03.2014 року, Товариство зазначило, що ОСОБА_2 провела повну оплату пайового взносу в розмірі еквівалентному 137 512,91 дол. США, що становить 732 477 грн., фінансових претензій Товариство до ОСОБА_2 не має (а.с. 29,т.1).

Тобто, станом на березень 2014 року ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» будь-яких претензій до ОСОБА_2 не мала. Натомість, за актом прийому-передачі від 13.03.2014 року ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» передала, а ОСОБА_2 прийняла проінвестовану нею трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, де зазначено, що ОСОБА_2, як пайщик за Договором, претензій по виконанню даного Договору до Фірми не має. (а.с. 30, т.1).

Крім того, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» замовила і після виготовлення передала ОСОБА_2 технічний паспорт на вищевказану квартиру (а.с. 31-33,т.1).

Вказані обставини свідчать про те, що станом на березень 2014 року ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» визнавала за ОСОБА_2 її права на дану квартиру, оскільки передала дану квартиру у користування ОСОБА_2, що є однією із складових частин права власності.

Таким чином, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» хоч і не була залучена до участі у справі в якості відповідача, а залучена в якості третьої особи, однак установивши факт невиконання саме ТОВ «Гіпек» своїх зобов'язань щодо передачі до реєстраційних органів певного пакету документів (необхідного для оформлення позивачем свого права власності на квартиру) та установивши факт порушення прав позивача на вказану квартиру, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, захистивши порушені права пайщика щодо отримання ним майнових прав на проінвестовану квартиру. Крім того, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» реалізувало своє право на оскарження рішення суду.

Вимога законності, яка випливає з Європейської Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного законодавства і принципу верховенства права, виходячи із якого суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом норм процесуального права в частині належного повідомлення третьої особи про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не брало участі в судових засіданнях по незалежним від нього причинам, колегія суддів оцінює критично, оскільки внаслідок окупації території України (АРК), де зареєстрована ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», відправлення судових повісток було неможливим, проте, суд повідомляв ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» про розгляд справи наявними можливостями - шляхом розміщення оголошення на офіційному загальнодержавному веб-порталі «Судова влада України» (а.с.206-207, т.1).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Венської ОксаниОлександрівни - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий : Судді: