АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/976/17 Головуючий суддя І інстанції Шахова В. В.
Провадження № 22-ц/790/5985/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про позбавлення батьківських прав
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцина В.Б.

Суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування Зміївської міської ради, Служба у справах дітей Зміївської державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав. При цьому послалася на те, що відповідач після розірвання шлюбу 12 травня 2016 року не надає матеріальної допомоги їх малолітній дитині, з якою проживає позивач, участі у вихованні дитини не приймає, тобто ухиляється від виконання обов'язків по її вихованню.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача ОСОБА_4 в апеляційній скарзіпросить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неповне з'ясування судом усіх обставин справи, неповне дослідження наявних у справі доказів, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Вказав, що суд безпідставно не взяв до уваги наявний у справі висновок органу опіки та піклування Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, які свідчать про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано.

На утримання сина ОСОБА_6 з ОСОБА_5 стягуються аліменти відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2015 р. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця проживання від 24.03.2017р.

З довідки Змїївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області від 23.02.2017 р. вбачається, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2015 р. про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_6 не виконується.

У висновку органу опіки та піклування Зміївської РДА Харківської області № 01-32/2354 від 07.09.2017 року зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У висновку вказано, що батько дитини не проявляє турботи по відношенню до свого сина, станом його здоров'я не цікавиться. До розірвання шлюбу та після нього батько дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не підтримує з дитиною будь-яких зв'язків, участі у вихованні не приймав, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, життям дитини не цікавиться, проявляв байдужість до подальшої його долі. Зі слів матері з 2013 року батько дитини з ними не проживає, не виконує свої батьківські обов'язки, умисно ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні не приймає, не цікавиться його здоров'ям, успіхами у навчанні.

Працівники служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації 19.08.2017 року після відвідання сім'ї за адресою: АДРЕСА_1, місце реєстрації батька ОСОБА_5, зі слів матері батька встановили, що дійсно в 2013 році її син виїхав за кордон та більше не повертався до України. Позивач ОСОБА_3 стурбована такою ситуацією щодо байдужості батька ОСОБА_5 до існування їх спільної дитини, ставлення до здоров'я сина, фізичного, духовного та морального розвитку. Вона занепокоєна тим, що через невиконання ним батьківських обов'язків права та інтереси дитини можуть бути обмеженими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачкою докази не свідчать про навмисне ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно правової позиції, яка викладена у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Оскільки наявні у справі докази у своїй сукупності беззастережно не підтверджують, що відповідач навмисно ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а висновки органу опіки та піклування Зміївської РДА Харківської області зроблені без з'ясування причин такої поведінки батька і його ставлення до дитини, відомості про умисне ухилення батька від виконання своїх обов'язків грунтуються лише на поясненнях позивача внаслідок чого їх не можна вважати повністю обґрунтованими, то суд першої інстанції правильно та відповідно до вказаної норми права, відмовив у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, що є винятковою мірою.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308,313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії