Справа №442/4530/17
Провадження №2/442/1777/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.,

з участю секретаря Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної лікарні №5, третя особа Дрогобицьке районне територіальне медичне обєднання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку про звільнені з 14.06.2016 року по 13.06.2017 р в розмірі 16929,64 грн. Позов обґрунтовує тим, що працювала на посаді фельдшера Дрогобицької районної лікарні №5. Останнім днем її роботи було 01.01.2014 року. В день звільнення 02.01.2014 року з нею не було проведено розрахунку.

По причині того, що відповідач самоусунувся від оплати заборгованості по заробітній платі рішенням з Дрогобицької районної лікарні №5 стягнуто суму боргу по заробітній платі та інші законні нарахування. Рішення суду по даний час не виконано.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник третьої особи Дрогобицького районного територіального медичного обєднання в судове засідання не зявився, подав суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку сторін не поважною, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 06.07.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької районної лікарні №5 з участю третьої особи: Дрогобицького районного територіального медичного об'єднання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, стягнуто з Дрогобицької районної лікарні №5 в користь ОСОБА_1 7813,51 грн. середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду. Рішення вступило в законну силу 20.07.2016 року.

Однак, по даний час таке рішення Дрогобицького міськрайонного суду не виконано.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно дост.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через період часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних з вини власника або уповноваженої ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст..117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей117, 237-1 КЗпП України визначено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2016 року встановлений розмір середньоденної заробітної плати позивача на час звільнення в розмірі 46,51 грн. Період просрочки виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з урахуванням вказаного рішення суду складає 364 днів, а саме з 14.06.2016 року по 13.06.2017 року.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 16929,64 грн. (364 х 46,51 грн.).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та вважає необхідним їх задоволити в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Дрогобицької районної лікарні №5 в користь ОСОБА_1 16929 гривень 64 копійки середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Стягнути з Дрогобицької районної лікарні №5 1600 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В Крамар