Справа № 361/5699/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/2151/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 07.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,.

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. З 10 березня 1990 року по 01 лютого 2005 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу сторони проживали разом однією сімєю. Так як відповідач, починаючи з 2014 року у спірній квартирі не проживає, тому ОСОБА_3 просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даною квартирою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартири № 6, вул. Шкільна 10 в с. Княжичі Броварського району Київської області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 244,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він мав намір проживати у спірній квартирі, однак позивач всіляко перешкоджала йому користуватися даним житловим приміщенням, що фактично позбавило його реалізувати своє право на користування житлом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, із таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи ОСОБА_4 не проживав у спірній квартирі більше року. Разом з тим, суд не виявив обставин, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України та будь-яких інших поважних причин, за наявності яких житлове приміщення могло б бути збережене за відповідачем більше одного року.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 04 вересня 2000 року позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.5).

Згідно довідки форми № 3, виданої виконавчим комітетом Княжицької сільської ради від 06 серпня 2015 року, в квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 9).

Також судом встановлено, що сторони з 10 березня 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 01лютого 2005 року.

В той же час, сторони продовжували проживати разом однією сімєю, що не заперечується останніми.

Починаючи з 2014 року, відповідач в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження на предмет проживання від 06 серпня 2015 року депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської област ОСОБА_8 де вказано, що зі слів сусідів ОСОБА_2 більше 1,5 (півтора) року в даній квартирі не проживає, при огляді квитанцій щодо оплати комунальних послуг за квартиру виявлено, що вони в повному обсязі сплачуються ОСОБА_3, а також в ході обстеження квартири особистих речей відповідача не виявлено (а.с. 10).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснив судам, що у справах цієї категорії необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Оскільки відповідач не надав суду доказів, підтверджуючих поважність причин відсутності у спірному житловому приміщені понад один рік, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, надати суду докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка чинила відповідачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом недопуску його до квартири, змінивши замки, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Посилання відповідача на висновок дільничого інспектора відділ дільничих інспекторів міліції Броварської МВ ГУ МВС України в Київській області від 06 червня 2014 року є безпідставним та необґрунтованим, тому що даним висновком відповідачу розяснено, що правові відносини які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішуються в цивільно-правовому порядку в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в даному випадку квартирою № 6 в будинку 10 по вул. Шкільна в с. Княжичі, Броварського району Київської області, відповідач не звертався.

Доводи про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З огляду на вказане, відповідачем не наведено жодних доказів щодо спростування висновків суду першої інстанції, саме тому доводи є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та норми права, які їх регулюють, а тому рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов, передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не доведена та не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Д.О. Таргоній

судді: С.А. Голуб

ОСОБА_9