Справа № 755/349/17
"07" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання розміру часток у спільній сумісній власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що з 15 листопада 1996 року по 13 липня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюбу, а саме 25 липня 2005 року позивач придбала у власність квартиру АДРЕСА_1. На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна подружжя. Просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1; залишити у спільній власності відповідача 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у здійсненні відповідачем права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення осіб, які там проживають без згоди позивача; розділити судові витрати порівну між позивачем та відповідачем.
Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просить визнати частковою сумісною власністю квартиру за адресою: АДРЕСА_1; визнати по 1/2 частці квартири за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем та відповідачем.
Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст.76 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання".
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
15 листопада 1996 року під час реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем у Варковицькій сільській раді Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 10, позивачу присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а.с.7). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-14).
Згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Лідією Миколаївною ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 15).
29 липня 2005 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна проведено державну реєстрацію та записано у реєстровій книзі за № д. 1672-255 реєстровий № 785/3545 (а.с. 15 зв.).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Після розірвання шлюбу дружині залишено дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 8).

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 даного Закону передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Пунктом 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Судом встановлено, що у період перебування у шлюбі сторонами придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи оформлено на ім'я позивача.

Суд вважає доведеним наявність правових підстав для визнання спільним майном сторін квартиру та визнання за кожним із них право власності на 1/2 частину квартири вартістю 310 575 грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя підлягають задоволенню повністю: визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1.Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 105 грн. 75 коп. (а.с.21), відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом задоволені позовні вимог про поділ майна на загальну суму 310 575,00 грн., з якої на користь відповідача задоволено вимоги на суму 155 287,50 грн. тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 552,87 грн.( 155 287,50 грн. х 1%).

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1 552,87 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 16, 368 ЦК України, п.п. 5, 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року№11, ст.ст.10, 11, 60,79, 88, 197, 209, 212, 213, 214-215, 223, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 105 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 75 коп.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Є. Арапіна