Справа № 308/626/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря Терпай С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

В С А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні сина ОСОБА_5 та визначити час спілкування з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для можливості спільного відпочинку та розвитку дитини: двічі на місяць у вихідний день (субота або неділя) з 10-00 до 16-00 год. за попередньою домовленістю з матірю дитини, додаткові дні для побачення з дитиною за взаємною згодою батьків та із обовязковим урахуванням інтересів малолітньої дитини, зустрічі проводити без присутності матері дитини за місцем проживання малолітнього ОСОБА_5. Свої вимоги мотивував тим, що з 2003 року позивач проживав однією сімєю без державної реєстрації шлюбу з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася донька Юлія, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через що вирішили припинити стосунки. Після цього відповідач переїхала проживати разом з сином до м. Ужгород, а дочка залишилася проживати разом з позивачем. За час окремого проживання з відповідачкою, позивач постійно приходив разом з дочкою за місцем проживання останньої, щоб побачитися з сином. Однак останнім часом, відповідачка та її мати перешкоджають бачитися з дитиною, не допускають з донькою до сина та намовляючи його проти позивача. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Ужгородської міської ради із заявою про визначення днів зустрічей з сином, який постійно проживає з відповідачкою. Розпорядженням Ужгородської міської ради за № 415 від 29.04.2015 року з урахуванням заяви позивача визначений порядок спілкування ОСОБА_5 з сином ОСОБА_6, 27.01.2010 року таким чином: двічі на місяць у вихідний день (субота або неділя) з 10-00 до 16-00 год. за попередньою домовленістю з матірю дитини, додаткові дні для побачення з дитиною за взаємною згодою батьків та із обовязковим урахуванням інтересів малолітньої дитини, зустрічі проводити без присутності матері дитини за місцем проживання малолітнього ОСОБА_5. Але незважаючи на рішення Ужгородської міської ради відповідачка продовжує перешкоджати позивачу бачитися з дитиною та приймати участь у його вихованні. На даний час відповідач взагалі не допускає до дитини, не пояснюючи причини та мотиви.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених в позовній заяві підстав. Крім того пояснив, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, викидає подарунки які він приносить сину. Коли дзвонив відповідачу, вона не відповідала. Приходив до дитини восени, але не зміг побачити. Окрім пояснень, інших доказів про вчинення відповідачем перешкод не має.

В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог, зазначили, що перешкоди не чиняться позивачу, він до дитини не приходить, встановлений графік не виконує.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив вирішити спір на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, що 27.01.2010у позивача та відповідача народився син ОСОБА_5. В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не перебували.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Спір між батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішувався органом опіки і піклування. Так, згідно рішення міського голови Ужгородської міської ради № 145 від 29.04.2015 р., було встановлено порядок спілкування батька з дитиною: двічі на місяць у вихідний день (субота або неділя) з 10-00 до 16-00 год. за попередньою домовленістю з матірю дитини, додаткові дні для побачення з дитиною за взаємною згодою батьків та із обовязковим урахуванням інтересів малолітньої дитини, зустрічі проводити без присутності матері дитини за місцем проживання малолітнього ОСОБА_5.

На думку суду при вирішенні даного спору органом опіки і піклування було враховано не тільки формальне право позивача на зустрічі з дитиною, а і його матеріально-побутові можливості, режим роботи, позитивну характеристику та бажання займатись вихованням свого сина. Водночас було враховано також і матеріально-побутові умови проживання матері, малолітній вік дитини ОСОБА_5 (повних пяти років), стан його здоровя. Крім того при прийнятті вказаного рішення також враховано ряд суттєвих обставин: в звязку з віком дитини, більшу привязаність до матері.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Із змісту ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Суд вважає, що визначений порядок рішенням Ужгородської міської ради побачення позивача з дитиною, враховуючи вище встановлені обставини, в тому числі щодо віку дитини, відповідає інтересам дитини, цей порядок в повній мірі на даний час відповідає інтересам дитини та не порушує права батька щодо виховання та спілкування з сином.

Крім того, як встановлено судом на підставі пояснень сторін з часу винесення вищевказаного рішення Ужгородською міською радою відповідач до дитини приїздив лише один раз.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести перед судом ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Факт ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування по спору щодо участі батька у вихованні дитини, перешкоджання з боку матері у спілкуванні батька з дитиною, позивачем не доведено, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 12 жовтня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 17 жовтня 2017 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, ч.2 ст. 155, ст.ст. 157, 159 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7