Провадження № 2/520/1535/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна ,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням, після уточнення якого просить встановити наступний порядок користування житловим приміщенням квартири №110 в будинку №64-А по вул. ак. Корольова у м.Одесі загальною площею 97,9 кв.м, житловою площею 62,4 кв.м, між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3: виділити ОСОБА_2 в користування жилі кімнати: «3» площею 17,2 кв.м, і «5» площею 17,3 кв.м., загальною площею 34,5 кв.м; виділити ОСОБА_3 жилі кімнати: «4» площею 10,2, «6» площею 8,4 кв.м, «7» площею 9,3 кв.м, загальною площею 27,9 кв.м; ванну кімнату «8» площею 2,7 кв.м, туалет «9» площею 1 кв.м, коридор «1» площею 17,3 кв.м, кузню «2» площею 9,9 кв.м, балкон площею 2,0 кв.м, комору «10» площею 2,6 кв.м залишити у спільному користуванні; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 2,94 кв.м, в сумі 55199,76 гривень за отримання надлишків від ідеальної долі у частковій власності. При цьому позивач мотивує позовні вимоги тим, що йому на праві часткової спільної власності належить 1/5 частина квартири №110 у будинку №64-а по вул. ак. Корольова у м.Одесі на підставі договору купівлі- продажу від 15.07.2011 року, а також 2/5 зазначеної квартири йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВТК607521 посвідченого 27.08.2013 року держаним нотаріусом ОСОБА_1, інші 2/5 частини вказано квартири належать відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ідеальний розмір 3/5 часток, що належить позивачу має розмір 37,44 кв.м, а у фактичному користуванні перебуває 34,5 кв.м, тобто на 2,94 кв.м, менше площі, яка належить йому відповідно до закону. Ідеальний розмір 2/5 часток, що належить ОСОБА_3 має розмір 24,96 км.м, а у її фактичному користуванні знаходиться 27,9 кв.м., що на 2,94 кв.м, більше ніж їй належить. Позивач вважає, що ОСОБА_3 повинна йому сплатити вартість квадратних метрів, що належать йому,а перебувають у фактичному користуванні відповідача, у розмірі 55199,76 гривень. Сторони намагались вирішити спір іншим шляхом, а саме шляхом продажу квартири, однак відповідач чинить перешкоди у реалізації належним чином його прав власності на нерухоме майно, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 06.10.2015 року звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на 3/5 частини квартири та на ? частину спадкового майна, яке виражено в грошовій сумі у розмірі 113442,96 гривень, в відповідно до якої просить визнати за нею, ОСОБА_3 право власності на 3/5 частин квартири №110 у будинку №64-А п вул. ак. Корольова у м.Одесі, право власності на ? частину спадкового майна, яке виражене у грошовій сумі у розмірі 113442,96 гривень, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк», мотивуючи позовні вимоги тим, що спірна квартира 15.07.2011 року була придбана нею та ОСОБА_4 у період перебування у фактичних шлюбних відносинах за сумісні кошти у розмірі 4/5 частин, інші 1/5 частин вказаної квартири була придбана ОСОБА_2. 14.11.2012 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис про шлюб №1707 від 14.11.2012 року. 05.01.2013 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири та грошових вкладів, що знаходяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_3 вважає, що має право на 3/5 частини спірної квартири з врахуванням того, що 4/5 зазначеної квартири були сумісним майном подружжя та після смерті чоловіка вона мала успадкувати частку квартири, а відповідачу за зустрічним позовом має належати 2/5 частини квартири, про що між ними була усна домовленість, однак ОСОБА_2 належним чином дійсне не оформив, а навпаки звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування.

У судовому засіданні ОСОБА_2, позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом, свої уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнає, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представник ОСОБА_3, відповідач за первинним позовом та позивача за зустрічним, ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності, позовні вимоги ОСОБА_2, щодо визначення порядку користування та сплаті коштів в рахунок вартості житлової площі не визнав в повному обсязі, заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на 3/5 частин квартири №110 у будинку №64-А п вул. ак. Корольова у м.Одесі, право власності на ? частину спадкового майна, яке виражене у грошовій сумі у розмірі 113442,96 гривень, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд вважає позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями е підлягає задоволенню, аа також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна також не підлягає задоволенню, з наступних причин.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, свідків, представлених ними письмових доказів.

На підставі договору купівлі продажу квартири від 15.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, на праві часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 придбали квартиру №110 у будинку №64-а по вул.ак. Корольова у м.Одесі, а саме на підставі зазначеного договору ОСОБА_4 належить 4/5 частин вказаної квартири, а ОСОБА_2 в свою чергу 1/5 частина вказаної квартири. ( а.с 11) зазначене підтверджено витягом про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» від 01.08.2011 року ( а.с.11 оборот). 14 листопада 2012 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №182915 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції. ОСОБА_4 помер 05.01.2013 року у віці 77 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 340230, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями якого є його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3. ОСОБА_2 27.08.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на ? частку у спадщині, яка складається з 4/5 часток квартири №110 у будинку №64-а по вул. ак. Корольова у м.Одесі. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на 4/10 частки вищезазначеної квартири ( спадкова справа №20/2013). 27.08.2013 року право власності на 4/10 вказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_2, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності ( а.с.15). ОСОБА_3 після смерті чоловіка отримала у спадщину 2/5 частин квартири № 110 у будинку 64-а по вул. ак. Корольова у м.Одесі. Як вбачається з довідки №1044 виданою 18.05.2015 року КП «ЖКС «Чорноморський» ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає у квартирі №110 у будинку №64 а по вул. ак. Корольова у м.Одесі. У позові та з пояснень, наданих у судовому засіданні ОСОБА_2 між сторонами склався фактичний порядок користування квартирою, відповідно до якого ОСОБА_2 проживає і користується кімнатами «3» площею 17,2 кв.м, і кімнатою «5» площею 17.3 кв.м, загальною площею 34,5 кв.м, а ОСОБА_3 користується кімнатами «4» площею 10,2 кв.м, «6» площею 8,4 кв.м, і «7» площею 9,3 кв.м, загальною площею 27,9 кв.м, Коридор і підсобні приміщення знаходяться у спільному користуванні сторін по справі. Даний факт також сторонами не спростовувався. Тобто на даний час існує фактичний порядок користування квартирою №110 у будинку №64 а по вул. ак. Корольова у м.Одесі.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню за відсутністю спору між сторонами.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 2,94 кв.м, в сумі 55199,76 гривень за отримання надлишків від ідеальної долі у частковій власності, то такі вимоги також залишаються судом без задоволення, оскільки звертаючись до суду з дійсними позовними вимогами ОСОБА_2 посилався на положення ст. 358 ч.3 ЦК України, яка наголошує на те, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майно, відповідної матеріальної компенсації, однак вимог щодо виділу в натурі 3/5 часток квартир №110 у будинку №64 а по вул. ак. Корольова у м.Одесі ОСОБА_2 заявлені не були, та докази можливості такого виділу не надані.

Суд звертає увагу ОСОБА_3 на той факт, що нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на 2/5 частки квартири №110 у будинку №64 а по вул. ак. Корольова у м.Одесі. Вказане сторонам не спростовується. Тобто при прийнятті спадщини остання не висловлювала своїх заперечень щодо розміру частки у квартирі, що має їй належати. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу 15.07.2011 року належить 1/5 частина квартири №110 у будинку №64 а по вул. ак. Корольова у м.Одесі, а також 2/5 зазначеної квартири йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВТК607521 посвідченого 27.08.2013 року держаним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1.

Тобто, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у визначеному законодавством порядку набув право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Посилання відповідача, позивача за зустрічним позовом на той факт, що вона має право на половину від 4/5 частин спірної квартири як на частку у майні подружжя у звязку з тим, що квартира була придбана у 2011 році, тобто під час її перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ні матеріалами справи на навіть свідоцькими показаннями не були підтверджені, а на сам перед ОСОБА_3 не заявлялись вимоги щодо встановлення факту її перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, а крім того із вимогами щодо визнання свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_2 недійсним ОСОБА_3 до суду не зверталась.

Також суду не доведено факту наявності спадкового майна у грошовій сумі, наданні відомості щодо наявності грошових коштів на рахунках відкритих на імя ОСОБА_4 у ПАТ КБ «Приватбанк» не дають суду підстав вважати , що вказані кошти увійшли до спадкової маси. Як вбачається з клієнтської виписки за договором SAMDN №7905 останні відомості щодо руху коштів датовані 25.05.2011 року. Суду невідомо чи існують вказані кошти на даний час та беручи до уваги той факт, що ОСОБА_4 помер у 2013 році, не відомо чи були використані ним вказані кошти за період з 25.05.2011 року по день його смерті 05.01.2013 року.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3, то суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки обставини на які посилалася остання в якості доказів обґрунтування позовних вимог, не знайшли підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловими приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна у вигляді 113442,96 грн., які знаходяться на рахунках у Приватбанку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.