Справа № 461/3963/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/2937/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б. з участю прокурора Панькевича Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 лютого 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до прокуратури Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

09.06.2016 року позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Прокуратури Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що старшим прокурором відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_2 про перегляд судових рішень від 09.12.2011 року винесено постанову від 07.11.2013 року, якою відмовлено у призначенні розслідування за новоявленим обставинами щодо судових рішень, а саме постанови Сокальського районного суду Львівської області від 08.12.2005 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14.03.2006 року та постанови Верховного Суду України від 26.04.2006 року. Вважав, що дії посадових осіб Прокуратури Львівської області при розгляді клопотання позивача є незаконними та такими, якими порушено вимоги норм Конституції України та КПК України. Просив суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь позивача кошти в сумі 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Прокуратури Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст. 213 ЦПК України судом першої інстанції не вказано причин не врахування доказів, вказаних у позовній заяві, та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 ст. 214 КПК України тільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР розпочинається досудове розслідування.

Згідно п. 4 даної статті відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобовязані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на досудовому слідстві регламентовано ст. 303 КПК України.

Згідно п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» звернувся до суду з позовом до Прокуратури Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України в його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями прокуратури.

Судом встановлено, що 07.11.2012 року старшим прокурором відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_4 винесено постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 09.12.2011 року про призначення розслідування за нововиявленими обставинами щодо судових рішень, а саме постанови Сокальського районного суду Львівської області від 08.12.2005 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14.03.2006 року та постанови Верховного Суду України від 26.04.2006 року відмовлено за відсутністю достатніх підстав.

11.11.2013 року за вих. № 124-05 вказана постанова була скерована ОСОБА_2

Судом встановлено, що дії прокуратури, які позивач ОСОБА_3 господарство «ОСОБА_2 В.» вважає незаконними та таким, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, стосуються не внесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, що безпосередньо регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказу чи процесуального рішення про визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури при розгляді його заяви і звернення та заподіяння йому цим моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» до Прокуратури Львівської області та Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом положень ст.ст.8, 22, 40, 55, 56, 124 Конституції України є безпідставним, так як позивачем не подано доказів про оскарження дій слідчого чи прокурора в порядку, визначеному ст. 303 КПК України.

Також безпідставним є твердження про необхідність застосування до спірних правовідносин, крім загальних норм, статті 1176 ЦК України, так як така на дані правовідносини не поширюється з огляду на спеціальний порядок відшкодування шкоди, визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2 В.» - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_5