УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Юнісон Страхування») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 29 квітня 2013 рокуміж приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнісон - Гарант» (далі - ПрАТ «СК «Юнісон - Гарант»), правонаступником якого є ПрАТ «СК «Юнісон Страхування», та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Технополіс-1» (далі - ТОВ «Технополіс-1») було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортних засобів, у т.ч. автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, терміном дії з 5 травня 2013 року по 4 травня 2014 року. Відповідно дододаткової угоди від 7 червня 2013 року до вказаногодоговору вигодонабувачем призначеного товариство з обмеженою відповідальністю«3Д Транс» (далі - ТОВ «3Д Транс»).

16 жовтня 2013 року на перехресті вулиць Плеханівській - Державінській у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6 та автомобіля «КІА» кларус, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував відповідач ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль «Mercedes-Benz» Sprinter515 CDI отримав механічні пошкодження.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4листопада 2013рокуОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «КІА» кларус, державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТзДВ «СК «Кредо») на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого ліміт за заподіяння шкоди майну становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 500 грн.

30 жовтня 2013 року позивач склав страховий акт на підставі рахунків-фактур від 18 жовтня 2013 року та № 190141 від 25 жовтня 2013 року, на підставі яких 6 листопада 2013 року здійснив вигодонабувачу ТОВ «3Д Транс» виплату страхового відшкодування у розмірі 66 707 грн 43 коп.

26 січня 2015 року страховиком ОСОБА_4 - ТзДВ «СК «Кредо» було прийнято рішення про виплату ПрАТ «СК «Юнісон Страхування» 49 500 грн страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у межах передбаченого полісом страхування ліміту відповідальності та за вирахуванням 500 грн франшизи.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 17 2017 грн 43 коп. різниці між фактичним розміром заподіяної внаслідок ДТП шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року, позов ПрАТ «СК «Юнісон Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «СК «Юнісон Страхування» суму у розмірі 17 207 грн 43 коп. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 29 квітня 2013 року між ПрАТ «СК «Юнісон -Гарант», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Юнісон Страхування», та ТОВ «Технополіс-1» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортних засобів, у т.ч. автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, строком дії з 5 травня 2013 року по 4 травня 2014 року.

7 червня 2013 року між сторонами вказаного договору було укладено додаткову угоду, згідно з умовами якоївигодонабувачем за цим договором призначено ТОВ «3Д Транс».

16 жовтня 2013 року на перехресті вулиць Плеханівській - Державінській у м. Харкові відбулася ДТП за участі автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6 та автомобіля марки «КІА» кларус, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль марки «Mercedes-Benz» отримав механічні пошкодження.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «КІА» кларус, державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована у ТзДВ «СК «Кредо» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого ліміт за заподіяння шкоди майну становить 50 тис. грн, розмір франшизи - 500 грн.

Згідно зі страховим актом від 30 жовтня 2013 року, складеного ПрАТ «СК «Юнісон - Гарант» та рахунків-фактуру від 18 жовтня 2013 року, складеного ТОВ «Ізотерм», та від 25 жовтня 2013 року, складеного ПрАТ «АТП «Атлант», власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter 515 CDI- ТОВ «3Д Транс», належить виплатити відшкодування на суму 66 707 грн 43 коп. за ремонт вказаного транспортного засобу.

6 листопада 2013 року ПрАТ «СК «Юнісон-Гарант» перерахувало ТОВ «3Д Транс» 66 707 грн 43 коп. витрати на ремонт автомобіля (а. с. 28).

26 січня 2015 року страховиком ОСОБА_4 - ТзДВ «СК «Кредо» було прийнято рішення (страховий акт № 11667) про виплату ПрАТ «СК «Юнісон Страхування» 49 500 грн страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у межах передбаченого полісом страхування ліміту відповідальності та за вирахуванням франшизи.

Не виплачена ПрАТ «СК «Юнісон Страхування»сума страхового відшкодування становить 17 207 грн 43 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст. 993 ЦК України.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 у п. 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не регресі.

Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т.ч. щодо часу виникнення права на позов, -з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Ураховуючи те, що страховий випадок настав 16 жовтня 2013 року, а в суд з позовом до ОСОБА_4 позивач звернувся у січні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, то суди правильно задовольнили позов.

Посилання судів у рішенні на те, що таке право позивача ґрунтується на регресі та до даних правовідносин поряд із ст. 993 ЦК України застосував також ст. 1191 ЦК України, положення яких є взаємовиключними, на правильність висновків судів про задоволення позову не вливають, оскільки суд правильно виходив із того, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Згідно з ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В.Попович