У х в а л а

іменем україни

22 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Ситнік О.М.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання наказу про її звільнення незаконним, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за період з часу звільнення до поновлення на посаді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 липня 2016 року нею було укладено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України до закінчення особливого періоду чи до оголошення демобілізації.

Відповідно до положень ст. 119 КЗпП України до закінчення цього періоду за нею зберігається місце роботи, посада та середній заробіток за місцем роботи на момент призову.

Всупереч цим положенням закону, наказом регіонального директора Одеської обласної дирекції Банку № 548 К від 04 липня 2016 року її було звільнено з посади головного експерта Очаківського відділення Банку у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом, на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення здійснено з порушенням вимог закону, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року, рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано незаконним наказ регіонального директора Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 548 К від 04 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 з посади головного експерта Очаківського відділення банку з поновленням її на посаді.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за період з 04 липня 2016 по 14 листопада 2016 року у розмірі 13637,52 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із обґрунтованості позову.

Частиною 3 ст. 119 КЗпП України передбачено право працівників, прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Укладення контракту в таких умовах не може бути підставою для припинення з працівником трудового договору за п. 3 ст. 36 КЗпП України.

За таких обставин наказ № 548 К від 04 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 з посади за п.3 ст. 36 КЗпП України слід вважати незаконним, а правовим наслідком цього, відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України має бути її поновлення на попередній посаді із стягненням на її користь середнього заробітку.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак