УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко НаталіїВікторівни на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір

№ DN81AR05520230, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 64 365 грн 28 коп. на термін до 27 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, в строки та порядку, встановленими кредитним договором.

ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2015 року становила 390 979 грн 24 коп. та складалась з:

63 769 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 44 156 грн 64 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 20 275 грн 29 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 243 921 грн 39 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина); 18 606 грн 15 коп. - штраф (процентна складова).

Беручи до уваги зазначене, ПАТ «КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 390 979 грн 24 коп.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» пропустило строки позовної давності при зверненні до суду із даним позовом, про застосування якого просила відповідач.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DN81AR05520230, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 64 365 грн 28 коп. на термін до 27 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та порядку, встановленими кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

09 листопада 2010 року задоволено позов ПАТ «КБ Приватбанк» до

ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 28 лютого 2008 року №DN81AR05520230 в розмірі 67 091 грн 10 коп. звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки ГАЗ, модель 31105-101, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1.

Станом на 30 вересня 2015 року заборгованість за договором становила 390 979 грн 24 коп. та складалась з: 63 769 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 44 156 грн 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 275 грн 29 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 243 921 грн 39 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина); 18 606 грн 15 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_3 просила застосувати строки позовної давності (а. с. 49 - 50).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Суди попередніх інстанцій при вирішенні питання щодо пропуску строків позовної давності, про застосування яких заявляла відповідач, правильно виходили із того, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Водночас судами не було враховано те, що строк дії кредитного договору встановлений сторонами до 27 лютого 2015 року, з даним позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось 04 листопада 2015 року, а тому помилковим є висновок судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем строку позовної давності щодо всіх платежів, включаючи і ті, що повинні були бути сплачені відповідачем станом на 27 лютого 2015 року.

Враховуючи зазначене, суди першої та апеляційної інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин, не встановили фактичних обставин справи, не перевірили розрахунку заборгованості та графіка погашення платежів за кредитним договором, у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому ухвалені судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко НаталіїВікторівни задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від

17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

12 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович