Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив відповідно до ст. ст. 3, 8, 58 Конституції України, ст. ст. 23, 117, 270, 273, 275, 276 ЦК України зобов'язати останнього у публічний спосіб через його сторінку у соціальній мережі Facebook за посиланням у інтернеті ІНФОРМАЦІЯ_1 вибачитись перед ним за опубліковану 14 травня 2016 року об 11 год. 49 хв. інформацію такого змісту: «Поэтому если увидите этот бред в ленте - наплюйте и забудьте! Вспомните рожи ОСОБА_4 и еще раз наплюйте» та стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 грн.

Позивач вважав, що із публікації вбачається образа на його адресу, яка ганьбить його честь і гідність, принижує ділову репутацію та завдає моральної шкоди. Відповідач у публікації вживає образливу та принизливу російськомовну форму слова «обличчя» -«рожа», заклик необмеженому колу людей наплювати йому в обличчя принижує його гідність. Вважав, що загальновідомими є ті обставини, що застосовані відповідачем у публікації словосполучення та заклики несуть в собі явно негативний і образливий зміст. Про це свідчить і визначення слова «рожа» у російськомовних тлумачних словниках. Так, у тлумачному словнику російської мови Ожегова слово «рожа» визначено, як «некрасивое, безобразное лицо, а также о человеке с таким лицом». У тлумачному словнику Даля слово «рожа» визначено, як «бранная харя; уродливый, с некрасивим лицом». Обтяжує вчинок відповідача те, що відповідач очолює правління ПАТ «Державний ощадний банк Україні», отже є відомою людиною, за діяльністю і висловлюваннями якої слідкує велика кількість людей, які безпосередньо і сприймали образливі вислови на його адресу. У мережі Facebook публікацію відмітило 379 осіб, опублікувало 88 осіб та 28 осіб залишили під публікацією свої коментарі. Крім того, поширену відповідачем інформацію розтиражувала низька інтернет-видань. Таким чином, відповідач, розмістивши в мережі інтернет публікацію, доніс свої образи на його адресу до необмеженого кола осіб. Своєю образливою публікацією відповідач порушив його особисті немайнові права, зокрема, принизив честь, гідність та ділову репутацію, завдавши моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 14 травня 2016 року об 11 год. 49 хв. відповідач на своїй сторінці соціальній мережі Facebookза посиланням у інтернеті ІНФОРМАЦІЯ_1 опублікував інформацію такого змісту: «В понедельник выйдет наш официальный и гневней пресс-релиз. В нем будут цифры и достаточно аргументов, увесисто и неоспоримо объясняющих, почему усердно разгоняемая последнюю неделю заметка - это ЛОЖЬ, очередная информационная атака и кому это выгодно и что мы об этих думаем. Но впереди выходные, и я хочу, чтобы вы провели их в спокойствии и умиротворении. Поэтому если увидите этот бред в ленте - наплюйте и забудьте! Вспомните рожи ОСОБА_4 и еще раз наплюйте. Ощад за последние полгода досрочно вернул НБУ почти 15 млрд грн рефинансирования. Досрочно. И это все что нужно знать о том выполняем ли мы обязательства. Хороших выходных и сходите на фестиваль уличной еды или посмотрите мультфильм в кинотеатре!»

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, визначивсь з характером спірних правовідносин, встановивши обставини справи на підставі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами, виходив із того, що спірна публікація не порушує честь, гідність та ділову репутація позивача, оскільки є оціночним судженням. При цьому суд посилався на таке.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко