Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1670/14 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/778/375/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просило в рахунок погашення бору за кредитним договором № ZPVLGK00000042 від 22 травня 2006 року в розмірі 10853,73 доларів США, що за курсом 8,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 лютого 2014 року складає 97010,64 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 37,40 кв.м., житловою площею 20,30 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 25 березня 2015 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Просила визнати недійсними підписані нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № ZРVLGК0000042 від 22 травня 2006 року та договір іпотеки № від 22 травня 2006 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у цій справі в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки змінено в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у цій справі в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту.

В рахунок погашення боргу за кредитним договором № ZPVLGK00000042 від 22 травня 2006 року в розмірі 97 010 гривень 64 коп.(що еквівалентно 10 853,73 доларів США), яка складається з: 5 054,81 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 3 507,33 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 772,11 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 13 568 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 37,40 кв.м., житловою площею 20,30 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 22 травня 2006 року за реєстровим №811 шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за початковою ціною реалізації предмету іпотеки в сумі 63125 гривень.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

В квітні 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про роз'яснення рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року.

В заяві зазначила, що зазначене рішення Апеляційного суду Запорізької області є не зрозумілим як в частині задоволення первісного позову, так і в частині відмови в задоволені зустрічного позову.

Незрозумілість рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14.03.2017 року полягає в тому, що дане рішення не містить зазначення жодної підстави прийняття такого рішення, не відповідає вимогам ст..215 ЦПК України, а саме не містить обов'язкових його частин (складових) з зазначенням певних мотивів та встановленням певних обставин, які є обов'язковими при ухвалені судового рішення:

1. Є незрозумілим з яких підстав та підставі яких доказів Апеляційний суд Запорізької області звернув стягнення на квартиру, та встановив розмір заборгованості в сумі 97010,64 грн., при тому що ціна позову зазначена 10853,73 долара США, розрахунок заборгованості складено виключно у доларах США, хоча пеня обов'язково повинна бути розрахована у гривні. Також є незрозумілими підстави стягнення комісії, яка є незаконною.

2) Є незрозумілим є рішення і в частині її виселення ОСОБА_3 з квартири, яка є предметом іпотеки, при тому, що вона в цій квартирі не проживає, з чого виходив апеляційний суд, вказуючи, що вона в суді першої інстанції не заперечувала факт проживання в квартирі - предметі іпотеки, що не відповідає дійсності, оскільки вона не приймала участь при розгляді справи у суді першої інстанції, ці факти в суді першої інстанції не встановлювались.

3) Є незрозумілим є рішення апеляційного суду в частині встановлення розміру заборгованості в сумі 97010,64 гривні, апеляційним судом взагалі не зазначено доказу, яким підтверджується ця сума, яким чином було перевірено чи здійснено розрахунки цієї суми, при тому, що факт надання банком кредиту, отримання нею кредиту, здійснення погашення кредиту не перевірявся.

4) Є незрозумілим визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки в сумі 63125 грн., ця вартість предмету іпотеки була зазначена в договорі іпотеки на 22.05.2006 року. На день ухвалення рішення суду вона є значно вищою. Під час розгляду справи в апеляційному порядку представник ОСОБА_3 з цією вартості предмету іпотеки не погоджувався. Для визначення вартості предмету іпотеки необхідно було провести оцінку квартири для визначення її ринкової вартості на час розгляду справи.

5) Є незрозумілим рішення суду в частині неприйняття висновку експерта, експертним висновком № 413/418-15 від 28.07.2016 року достовірно, обґрунтовано визначено, що без наявних первинних бухгалтерських документів як про видачу кредиту, так і про погашення кредиту, неможливо об'єктивно, достовірно підтвердити «цифрові» дані, зазначені у розрахунку заборгованості, відповідно не є можливим вирахувати будь-які суми нібито існуючої заборгованості.

6) Є незрозумілим рішення суду в частині безпідставного встановлення в рішенні суду певних обставин та фактів без належного обґрунтування та зазначення доказів, якими вони підтверджуються. Судом апеляційної інстанції не було досліджено п. 5.1 кредитного договору № ZPVLGK00000042 від 22.05.2006 року.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_3 про роз'яснення рішення не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його тексту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливо тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зазначеною нормою закріплено, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення.

Зі змісту рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року вбачається, що в ньому наведені норми права, які застосовані, а також мотиви, якими керувався суд при його ухваленні.

Резолютивна частина є чіткою і зрозумілою, двозначних висловів не містить.

Доводи заяви ОСОБА_3 за своїм змістом зводяться до нерозуміння мотивації судового рішення, а не ясності змісту ухваленого рішення суду, та фактично є доводами касаційної скарги.

За таких обставин підстав, передбачених ст. 221 ЦПК України для роз'яснення рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: