Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що 14 липня 2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», головним акціонером якого є відповідач, було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № 300937/43272/370-14, відповідно до умов якого відповідачем було взято зобов'язання прийняти від позивача грошову суму (вклад) на період з 14 липня 2014 року до 19 липня 2015 року та, відповідно, виплатити вкладнику - позивачу суму вкладу та проценти за ним.

На виконання умов договору банківського вкладу позивачем було надано, а банком прийнято грошові кошти у сумі 44 тис.євро зі сплатою 12,5 %річних.

24 липня 2015 року позивач звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення грошових коштів та дострокового розірвання договору банківського вкладу від 14 липня 2014 року № 300937/43272/370-14.

21 серпня 2015 року позивачем було отримано від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» лист, в якому банк, посилаючись на несприятливі фінансово-економічні показники, відмовив у поверненні вкладу.

17 вересня 2015 року Національним банком України було прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», про що є інформація на офіційному сайті НБУ. Таким чином, сума вкладу, а також нараховані проценти позивачу повернуті не були. Позивач вважав, що власник істотної частки банку - відповідач не вжив своєчасних та дієвих заходів щодо відновлення платоспроможності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та порушив вимоги ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність», тому вважав, що невиплачена сума вкладу із відсотками, що в гривневому еквіваленті становить суму 1 032 560 грн,підлягає стягненню з відповідача.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 032 560 грн навідшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 рокузазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4. просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, встановивши при цьому, що неплатоспроможність банку настала внаслідок певних дій відповідача, що завдало майнової шкоди позивачу. Суд також дійшов висновку про те, що відповідач у справі є особою, на яку може бути покладено відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду на підставі вимог ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що ОСОБА_5 не є особою, на яку може бути покладено відповідальність за майнову шкоду позивача, оскільки правом звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди з посиланням на положення ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» наділений Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд першої інстанції не врахував, що дані правовідносини виникли між фізичною особою - ОСОБА_4 та юридичною особою - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який на даний час не ліквідовано. Відповідач у даній справі ОСОБА_5 не є стороною договору банківського вкладу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є самостійними, майново-відокремленими суб'єктами правовідносин, договір банківського вкладу між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» для ОСОБА_5 не породжує прав та обов'язків з підстав, визначених ОСОБА_4

Судом установлено, що ОСОБА_4 виплачено відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 200 тис. грн, отже ОСОБА_4 як вкладник, не позбавлена на даний час права на отримання належних їй коштів, оскільки ліквідація банку триває, а виплата грошових коштів кредиторів здійснюється згідно з установленою чергою відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 152, 511, 1058, 1060, 1061, 1066, 1074, ЦК України, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова