У х в а л а

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Хортицький районний суд м. Запоріжжя рішенням від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив у порядку поділу спільного майна подружжя: визнав за нею право власності на Ѕ частину автомобіля Ford Orion та моторолера Nitro 250; стягнув з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості відчужених транспортних засобів у розмірі 509 тис. 343 грн; у задоволені решти її позовних вимог суд відмовив; розподілив судові витрати.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 жовтня 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

25 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 204 Цивільного кодексу України та статей 65, 70 Сімейного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах цих норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на дві ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права. На підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, він посилається на пункт 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - постанова пленуму ВССУ).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 жовтня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для компенсації вартості відчужених транспортних засобів другому з подружжя з урахуванням оцінки їх середньої ринкової вартості та інформаційно-консультативних довідок суб'єкта оціночної діяльності, які сторонами не оспорювались, оскільки відповідач здійснив відчуження транспортних засобів без згоди позивачки та не в інтересах їх сім'ї.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації Ѕ частини вартості відчуженого автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, визначеної на підставі: довідки про вартість спірного автомобіля з урахуванням мінімальної ринкової вартості аналогічного транспортного засобу, оскільки відповідач відмовляється від проведення оціночної експертизи (№ 311/761/15-ц); договору купівлі-продажу з урахуванням вартості транспортного засобу на момент його придбання (№ 207/1065/15-ц).

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав для висновку про те, що суди касаційних інстанцій під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того надана заявником постанова пленуму ВССУ не може слугувати підтвердженням невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки ця постанова не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко