Ухвала

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» до Дергачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про скасування розпорядження та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку; за позовом Громадської організації «Харківська обласна організація «Чайківка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал», Дергачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про скасування розпорядження та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» (далі - ТОВ «Харків-Капітал») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило скасувати розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації (далі - Дергачівська РДА) від 09 листопада 2010 року № 1059 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1813 га для особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту та визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 18 квітня 2011 року за № 4.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у власності ТОВ «Харків-Капітал» знаходиться Центр реабілітації «Лозовеньки», розташований у с. Чайківка Малоданилівської селищної ради. Передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка знаходиться біля Центру реабілітації «Лозовеньки» і встановлена ОСОБА_3 огорожа перекриває дорогу, яка призначена для забезпечення під'їзду до цього центру. ТОВ «Харків-Капітал» також вказує на те, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_3 із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відсутній проект землеустрою, відсутні відомості щодо його погодження та проходження державної експертизи, у розпорядженні не вказано, за межами якого населеного пункту знаходиться передана ОСОБА_3 земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, при цьому фактично у власність ОСОБА_3 передана без зміни цільового призначення земельна ділянка за рахунок земель державної власності рекреаційного призначення, прибережної захисної смуги Лозовенківського водосховища, а не з земель сільськогосподарського призначення.

У квітні 2015 року Громадська організація «Харківська обласна організація «Чайківка» (далі - ГО «ХОО «Чайківка») звернулася до суду із аналогічним позовом та, уточнивши позовні вимоги, остаточно просила скасувати розпорядження голови Дергачівської РДА від 09 листопада 2010 року № 1059 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту громадянці ОСОБА_3.»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 18 квітня 2011 року за № 4.

Позовні вимоги ГО «ХОО «Чайківка» обґрунтовувала тим, що розпорядження голови Дергачівської РДА від 09 листопада 2010 року № 1059 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту громадянці ОСОБА_3.» порушує їхнє право оформити право оренди земельної ділянки, яка вже раніше відведена їм на підставі розпорядження Дергачівської РДА від 30 грудня 2005 року № 777.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року, у задоволенні позовів ТОВ «Харків-Капітал» та ГО «ХОО «Чайківка» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Харків-Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом установлено, що ТОВ «Харків-Капітал» відповідно до свідоцтва про придбання у власність із прилюдних торгів рухомого та нерухомого майна від 26 грудня 2003 року на праві власності належить Центр реабілітації, розташований у с. Чайківка Дергачівського району Харківської області. Раніше придбане позивачем нерухоме майно належало ТОВ «Харківська нафтова компанія», якому на підставі розпорядження Дергачівської РДА Харківської області від 29 квітня 2003 року № 134 надавалася в оренду земельна ділянка площею 0,792 га на території Дергачівського району біля с. Чайківка Малоданилівської селищної ради для розміщення бази відпочинку терміном на п'ять років та було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у держреєстрі 22 липня 2003 року терміном на п'ять років. Згідно з п. 2.2 договору оренди земельної ділянки, укладеного між Дергачівською РДА Харківської області та орендарем ТОВ «Харківська нафтова компанія», при зміні орендаря договір оренди не зберігає чинності.

Також установлено, що розпорядженням голови Дергачівської РДА від 30 грудня 2005 року № 777 ГО «ХОО «Чайківка» надано дозвіл на розробку проекту відведення із земель державної власності земельної ділянки площею 0,8 га на території Дергачівського району біля с. Чайківка Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для передачі в майбутньому в оренду терміном на п'ять років для створення зони відпочинку зі зміною цільового призначення.

ОСОБА_3 набула у приватну власність земельну ділянку площею 0,1813 га для особистого селянського господарства на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту на підставі розпорядження голови Дергачівської РДА від 09 листопада 2010 року № 1059 та оформила державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 18 квітня 2011 року за № 4.

Установлено, що у грудні 2013 року в Дергачівському районному суді Харківської області розглядалася справа за позовом ТОВ «Харків-Капітал» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Харків-Капітал» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Харків-Капітал» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року в задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічні позови ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовів ОСОБА_3, ОСОБА_4 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовів. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2014 року залишено без змін.

Згідно зі змістом вищевказаних судових рішень, звертаючись до суду з позовами, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначали про те, що діями ТОВ «Харків-Капітал» порушено їхні права та інтереси, огорожа 1-2 була встановлена відповідачем не по межі земельної ділянки, кадастровий № :03:000:0050, а на землях загального користування та землях водного фонду державної власності, таке перешкоджає їм та іншим громадянам користуватися землями рекреаційного призначення та Лозовеньковським водосховищем.

Проте судом установлено, що ТОВ «Харків-Капітал» огорожу 1-2 не будувало, а придбало разом із іншим майном з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом від 26 грудня 2003 року, виданим приватним нотаріусом ОСОБА_5

Апеляційним судом установлено, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували, що на час виділення їм у власність земельних ділянок огорожа 1-2, належна ТОВ «Харків-Капітал», на знесенні якої вони наполягають, існувала у такому вигляді і на тому ж місці, як і на час розгляду справи.

Згідно з листом ТОВ «Енергосинтез» від 24 лютого 2014 року бетонна огорожа 1-2 не знаходиться на земельних ділянках, які належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд дійшов висновку, що доводи останніх про те, що огорожа 1-2 перекриває їм доступ до води Лозовеньківського водосховища, спростовуються матеріалам справи, з яких вбачається, що належні останнім земельні ділянки, як і ділянка, якою користується ТОВ «Харків-Капітал», розташовані вздовж водоохоронної зони Лозовеньківського водосховища, до якого з боку своїх ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають вільний доступ.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивачами не доведено суду, яке саме їхнє право було порушене або невизнане внаслідок видання розпорядження голови Дергачівської РДА Харківської області та видання відповідачу ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, правильним є висновок суду про відмову в задоволенні указаних позовів із підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди із висновками судів щодо недоведеності факту правомірності землекористування ТОВ «Харків-Капітал» із посиланням на матеріали справи та ст. 61 ЦПК України, проте вони не спростовують висновків судів по суту вирішеного спору.

Дійсно у зв'язку з набуттям ТОВ «Харків-Капітал» права власності на об'єкти нерухомого майна, враховуючи вимоги ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, у останнього виникло і право на користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться і яка необхідна для його обслуговування.

Згідно з матеріалами справи ТОВ «Харків-Капітал» звернулося до Дергачівської РДА з приводу розробки технічної документації для виготовлення правовстановлюючих документів на землю.

Проте за змістом вищевказаних норм процесуального права захисту підлягає саме порушене право, а, як правильно зазначив суд, позивачем ТОВ «Харків-Капітал» не доведено, яке саме його право було порушене або невизнане внаслідок видання розпорядження голови Дергачівської РДА Харківської області та видання відповідачу ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку.

У зв'язку з цим колегія суддів вбачає за необхідне зазначити, що згідно з п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами виконавчої влади, виконавчими комітетами рад, Держекоінспекцією та її територіальними органами.

Органи, до компетенції яких входить контроль за додержанням режиму використання водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, землекористування: місцеві органи виконавчої влади, виконавчий комітет ради, Держекоінспекція, органи прокуратури, територіальна громада, обласна державна адміністрація, до суду з приводу порушення земельного та водного законодавства із позовом не зверталися, а ТОВ «Харків-Капітал» не довело факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

У зв'язку з цим безпідставними є доводи касаційної скарги щодо винесення оспорюваного розпорядження із порушенням порядку надання земельних ділянок у власність громадянам.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що відповідачу надано у власність суміжну земельну ділянку, у тому числі під під'їзною дорогою до центру реабілітації та з перетином земельної ділянки ГО «ХОО «Чайківка», на якій відповідачем та іншими особами встановлено бетонну огорожу, що перекрила доступ до їхніх суміжних земельних ділянок, до Лозовеньківського водосховища, не підтверджені жодним належним і допустимим доказом згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак