У Х В А Л А

1 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року в справі за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, задоволено, визнано виконавчий лист № 2-136/2010, виданий 15 червня 2009 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошової суми в розмірі 1 млн. 922 тис. 294 грн 57 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 7 лютого 2017 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 лютого 2017 року у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 лютого 2017 року відмовив з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 324 ЦПК України, оскільки зазначена ухвала не підлягала оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 324 ЦПК України.

В травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд вказаної ухвали суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 293, 324 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року, 2 та 9 березня, 10 травня 2017 року, а також постанову Верховного Суду України від 22 березня 2017 року.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_4, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року, питання про перегляд якої порушується в заяві ОСОБА_4, у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 відмовлено з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 324 ЦПК України.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 листопада 2016 року, 2 та 9 березня, 10 травня 2017 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, оскільки цими ухвалами відкрито провадження та витребувано справи, призначено справу до розгляду. Так як справи, рішення в яких надані заявником, в касаційному порядку не переглядались, тому вони не відносяться до судових рішень, на які слід посилатися як на підставу, передбачену статтею 355 ЦПК України.

Постанова Верховного Суду України від 22 березня 2017 року не є рішенням суду касаційної інстанції, тому на неї не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави звернення до Верховного Суду України, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко