Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Партоліна І.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючого документа), -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту про те, що (мовою оригіналу) правовстановлюючий документ- державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 017544, виданий на імя ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Покровської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 40 від 15 грудня 2000 року- належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці с.Покровка вул.Набережна 1, Новоархангельського району Кіровоградської області.

При вивченні матеріалів заяви встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч.1 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як підставу свого звернення заявник зазначає, що при зверненні до Державного кадастрового реєстратора у Новоархангельському районі із заявою про внесення відомостей (змін до них) вона одержала повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру № ПВ- 017 вказавши, що подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що містить розбіжності з книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право приватної власності на землю і згідно земельно-кадастрових даних відділу державного акту на право приватної власності на землю за ОСОБА_1 не зареєстровано, оскільки дані внесені на ОСОБА_1 і у звязку з допущеною помилкою, заявник не має можливості зареєструвати земельну ділянку.

Також заявник посилається на норми Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею та договорів оренди та Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, де зазначено, що не допускаються виправлення в державних актах на право власності на землю.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в судовому порядку, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

При цьому до матеріалів заяви додано ксерокопію Державного акту на право приватної власності на землю, де чітко зазначено власника- Юрченко ОСОБА_2, що повністю збігається із анкетними даними заявниці відповідно до її паспортних даних, де також чітко зазначено- Юрченко ОСОБА_2.

Тобто у заяві заяником зазначаються зовсім інші підстави звернення до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, ніж зазначено у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України та у п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, що унеможливлює суд визначитись із подальшим рухом по справі.

Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Також при вивченні матеріалів заяви встановлено, що до заяви додано квитанцію про сплату судового збору від імені ОСОБА_3.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Частиною 1 статті 237 ЦК України визначено поняття представництва, згідно якого представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно вимог ст.2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору- громадяни України, іноземці, особи без громадянства , підприємства, установи, організації, інші особи (у тому числі іноземці) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Таким чином, оплата судового збору повинна бути здійснена виключно від імені заявника ОСОБА_1.

Відповідно до ч.4 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У поданій заяві заявником зазначено заінтересовану сторону, що суперечить вимогам ч.4 ст.235 ЦПК України

Враховуючи вищевикладене, заява повинна бути залишена без руху, заявнику слід чітко у відповідності до вимог закону зазначити підстави звернення до суду в порядку окремого провадження, вірно оформити заяву, належним чином сплатити судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Тобто, за таких обставин заява повинна бути залишена без руху, заявнику роз'яснено наслідки невиконання вимог, зазначених у статті 119 ЦПК у встановлений строк.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 44, 235 ЦК, ст. ст. 119, 121, 234, 235 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення ( належності правовстановлюючого документа) залишити без руху.

Надати заявнику строк на виконання вимог ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Роз'яснити заявнику, що у разі невиконання вказаних вимог у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: