Справа № 638/855/17
Провадження № 2/638/2224/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.17 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Помазан М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, укладений 20 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, застосувавши наслідки недійсності правочину та визнати недійсним договір дарування нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, укладений 25 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, застосувавши наслідки недійсності правочину.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Європейська ліга правовий інновацій» по справі № 02/09/2016 07 жовтня 2017 року за його позовом до відповідача ОСОБА_6 винесене рішення про стягнення з ОСОБА_6 на його користь боргу у розмірі 10 714 800 грн.

Про рішення третейського суду відповідачу ОСОБА_6 було відомо ще 06.09.2016 року і , який не заперечував проти позову та визнав його в повному обсязі.

Позивач зазначив, що відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно, умисно, з метою унеможливлення звернення стягнення на майно в порядку виконання рішення третейського суду від 07.10.2017 року уклали між собою 20 жовтня 2016 року договір даруваннянежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

25 жовтня відповідачка ОСОБА_3 подарувала нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У зв'язку з тим, що договір дарування від 24 жовтня 2014 року є похідним від договору дарування від 20 жовтня 2016 року, то позивач також просив визнати його недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити і надав пояснення відповідно до викладених у позові.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином . В судове засідання не з'явилися, але подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх заявах просили в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник проти позову заперечували та пояснили, що підстави подання позову є штучними і вимоги позову фактично спрямовані на повернення нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 виключно відповідачу ОСОБА_6

Взаємовідносини між нею та ОСОБА_6 є вкрай напруженими, у тому числі і з причини поділу майна подружжя.

28 грудня 2016 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова шлюб між відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був розірваний з ініціативи ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу з січні 2017 року відповідач ОСОБА_2 перешкоджає її проживанню у їх спірному будинку. ЇЇ особисті речі були викинуті з будинку в сміттєвих кульках, вхідні замки поміняні. Іншого житла у неї немає і вона змушена знімати за договором найму кімнату. На теперішній час спір про розподіл спільного сумісного майна подружжя знаходиться в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова.

Про позику грошей у розмірі 400 000 доларів США колишнім чоловіком їй нічого не відомо. Наполягала на тому, що позивача знає давно, і таких грошей у нього ніколи не було.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_7 знаходяться в дружніх стосунках. До теперішнього часу спілкуються, разом проводять свій відпочинок та свої фото разом викладають у мережі Інтернет.

Відповідач ОСОБА_2 , позбавивши її права на проживання в спільному будинку, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про стягнення на його користь аліментів з неї на неповнолітню доньку і рішенням Ленінського районного суду м. Харкова ухвалене рішення на користь ОСОБА_6

Про рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правовий інновацій» по справі № 02/09/2016 07 жовтня 2017 року їй стало відомо лише після отримання позову ОСОБА_1, яке до теперішнього часу не передане на примусове виконання, що, на її думку, підтверджує домовленість ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про відібрання у неї спірних нежитлових приміщень.

Також відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що починаючи з 1998 року вона є приватним нотаріусом. За її особисті кошти була придбана квартира ОСОБА_1 яка була оформлена на матір відповідача , а використовувалася нею під приміщення нотаріальної контори . У 2006 році на ім'я відповідача ОСОБА_6 придбана АДРЕСА_2, яка об'єднана з квартирою 1 за цією ж адресою і використовується нею як приміщення нотаріальної контори і на теперішній час.

Відповідач ОСОБА_2 визнавав спірні нежитлові приміщення її особистою приватною власністю, а тому подарував ці приміщення їй добровільно для продовження здійснення нею нотаріальної діяльності.

На підставі викладеного відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладений договір дарування нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С.

Відповідно до п. 4 договору дарування від 20 жовтня 2016 року дарувальник - відповідач ОСОБА_2 стверджував, що на момент укладання цього договору відчужене за цим договором майно не перебуває під арештом чи забороною, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами, в тому числі попередніх договорів (завдатку). Треті особи не мають прав на це нерухоме майно.

Пунктом 6 договору дарування від 20 жовтня 2016 року нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 передбачено, що право власності у ОСОБА_2 виникає з моменту прийняття дарунку. На виконання п. 1 цього договору обдарована одержує примірник цього договору після його нотаріального посвідчення.

Пунктом 8 зазначеного договору встановлено, що сторони усвідомлювали значення своїх дій, розуміють природу правочину, свої права та обов'язки за цим договором, при укладання цього договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховувані ними, договір укладається ними згідно зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску, договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом тяжких обставин, правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним)

На виконання пункту 7 договору дарування від 20 жовтня 2016 року про обов'язковість його державної реєстрації, він зареєстрований в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

25 жовтня 2017 року, будучи власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, відповідачка ОСОБА_3 розпорядилася ними на свій розсуд, подарувавши їх в рівних частках відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На теперішній час ці приміщення також використовуються відповідачкою ОСОБА_3 під приміщення нотаріальної контори і ця обставина визнана сторонами, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно дочастині 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонам) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до частини першої-третьої, п'ятої та шостої ст. 203 ЦК України підставами для визнання правочину недійсним є: правочин не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Позивачем не надано доказів на підтвердження недійсності договору дарування нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., як фіктивного.

Також представником позивача не доведено того, що дійсним наміром сторін договору було приховування майна відповідача ОСОБА_2 від обтяжень, пов*язаних з примусовим виконанням рішення третейського суду щодо стягнення коштів за договором позики.

Посилання позивача та його представника на рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правовий інновацій» по справі № 02/09/2016 від 07 жовтня 2017 року за його позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення на його користь з ОСОБА_6 боргу у розмірі 10 714 800 грн. не заслуговує на увагу, оскільки як зазначено в Законі України "Про третейські суди" третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Рішення третейського суду є обов'язковими лише для сторін третейської угоди, а тому не може свідчити про наявність та безспірність заборгованості за договором позики.

Доказів примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Європейська ліга правовий інновацій» по справі № 02/09/2016 від 07 жовтня 2017 року на час укладання оспорюваного договору дарування позивачем не надано, як і не надано доказів того, що в забезпечення виконання боргових зобов*язань саме спірні нежитлові приміщення були заставним майном, а інше майно, за рахунок якого може бути виконане рішення третейського суду, у відповідача ОСОБА_2 відсутнє. Зазначене спростовує порушення прав позивача на отримання боргу саме за рахунок нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С.

У зв'язку з тим, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, укладений 20 жовтня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а договір дарування нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1--:-1-4, 2-1-:-2-4 загальною площею 92,0 кв. м. в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, укладений 25 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є похідним, відсутні також підстави для його задоволення.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Суддя: