Ухвала іменем україни
13 вересня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, служба у справах дітей та молоді Яготинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей та молоді Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання незаконним рішення Яготинської міської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів про державну реєстрацію, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договорів купівлі-продажу земельних ділянок, за зустрічним позовом ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_8, до ОСОБА_6, управління державного земельного агентства в Яготинському районі Київської області, приватного підприємства «Аршин», Яготинської міської ради Київської області, третя особа - ОСОБА_9, про скасування рішення Яготинської міської ради Київської області, визнання незавершеного будівництва знищеним, припинення права власності на незавершене будівництво і скасування рішень про державну реєстрацію, за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_8, управління державного земельного агентства в Яготинському районі, приватного підприємства «Аршин», реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області про тлумачення змісту заповіту, встановлення предмета спадкового майна, визнання незавершеного будівництва знищеним та скасування рішень про державну реєстрацію, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування кого зазначила, що після смерті її батька ОСОБА_10 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на наступне майно: Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_1; незавершений будівництвом житловий будинок, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянки площею 0,0677 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1.

За життя її батько склав заповіт на житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 на ім'я свого сина ОСОБА_9

Спадщину вона та ОСОБА_9 прийняли. 19 грудня 2012 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом.

Будучи власником Ѕ частини незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1, вона виявила бажання набути право власності на частину земельної ділянки під зазначеним будинком шляхом її приватизації.

На початку 2015 року звернувшись до Яготинської міської ради Київської області, за рішенням про безоплатну передачу земельних ділянок у власність по АДРЕСА_1, їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що вказані земельні ділянки рішенням Яготинської міської ради 16 сесії 5 скликання від 19 червня 2008 року № 1037, з подальшим отриманням державних актів (15 грудня 2009 року), передані у власність її батьку - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Звернувшись до управління Держземагентства в Яготинському районі Київської області щодо отримання архівних копій державних актів на земельні ділянки по АДРЕСА_1, вона дізналася, що державні акти за вказаною адресою на земельні ділянки не виготовлялися.

У 2013 році ОСОБА_9 було відчужено належні йому житловий будинок та спірні земельні ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Посилаючись на те, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 Київської області приватним підприємством «Аршин» було помилково зазначено адресу їх розташування, а саме: записано «АДРЕСА_1», у той час як необхідно було зазначити «АДРЕСА_1», просить суд:

- встановити, що ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, володів за життя земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0677 га на праві власності;

- визнати за нею - ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0677 га, що належали ОСОБА_10;

- визнати незаконним рішення Яготинської міської ради Київської області 16 сесії 5 скликання від 19 червня 2008 року № 1037 в частині передачі ОСОБА_10 земельних ділянок загальною площею 0,1677 га, у тому числі: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,0677 га, у власність, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 виданий 15 грудня 2009 року Яготинським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_10, недійсним та скасувати запис про реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю,

- визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 виданий 15 грудня 2009 року Яготинським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_10, недійсним та скасувати запис про реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

- визнати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори 19 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_9, після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, недійсними;

- визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідчений Дяченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 29 березня 2013 року, недійсним.

- визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом - Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. 29 березня 2013 року, недійсним.

У червні 2015 року ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та інтересах своєї доньки - ОСОБА_8, через свого представника ОСОБА_12, звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначила, що згідно з договором купівлі-продажу від 29 березня 2013 року вона та її донька ОСОБА_8 є співвласниками спірних земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_1 у м. Яготині Київської області та добросовісними набувачами.

Оскільки в технічній документації, із землеустрою, яка була розроблена ПП «Аршин», щодо надання державних актів на право власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, м. Яготин Київської області, площею 0,1000 га були допущені помилки, це позбавляє її та її дочку, як власників (добросовісних набувачів) земельної ділянки, в повній мірі здійснювати повноваження щодо користування та розпорядження нею.

За таких обставин просила суд:

- скасувати рішення Яготинської міської ради Київської області від 30 травня 2013 року № 1895-37-УІ про внесення змін до рішення Яготинської міської ради Київської області від 19 червня 2008 року № 1037-16-V «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок громадянам України»;

- визнати незавершене будівництво, готовність якого складає 9 % фундаменту бутобетонного по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знищеними;

- припинити право власності на незавершене будівництво, по АДРЕСА_1, 1/2 частини якого належить ОСОБА_6, а інша 1/2 частини - ОСОБА_7, у зв'язку з їх знищенням;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 вересня 2013 року та скасувати запис Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 про право спільної часткової власності ОСОБА_7 на 1/2 частини незавершеного будівництва по АДРЕСА_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 лютого 2013 року та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 про право спільної часткової власності ОСОБА_6 на 1/2 частини незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.

У жовтні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду із позовною заявою як третя особа з самостійними вимогами, посилаючись на те, що землевпорядною організацію ПП «Аршин» була розроблена технічна документація на земельну ділянку площею 0,1000 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку площею 0,0677 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 у м. Яготині, за якими були визначені кадастрові номери на вищезазначені земельні ділянки.

Але при виготовленні витягу з рішення сесії Яготинської міської ради від 22 березня 2007 року № 384-08-V відповідними посадовими особами була допущена помилка в адресі земельної ділянки, а саме: замість «АДРЕСА_1» було записано АДРЕСА_1».

Вказана помилка працівників Яготинської міської ради та недбалість працівників землевпорядної організації ПП «Аршин» призвела до того, що в правовстановлюючих документах на земельні ділянки - державних актах на право приватної власності на земельну ділянку: серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3, виданих 14 грудня 2009 року, була допущена помилка в адресі розташування земельної ділянки, хоча план земельної ділянки, її конфігурація, межі та кадастрові номери відповідають земельним ділянкам, що розташовані по АДРЕСА_1 у м. Яготині Київської області.

За життя ОСОБА_10 був складений заповіт, в якому він вказав, що «...належну мені 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельні ділянки, що належать мені на підставі державного акта на праві приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого 14 грудня 2009 року та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого 14 грудня 2009 року за адресою АДРЕСА_1 заповідаю ОСОБА_9».

Вважає, що помилка в адресі, допущена при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які були спадковим майном ОСОБА_10, що потягла за собою зазначену в заповіті адресу «АДРЕСА_1» не може привести до зміни волі заповідача ОСОБА_10

Крім того, посилався на те, що оскільки на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знищено фундамент, на який мають правовстановлюючі документи ОСОБА_6 та ОСОБА_13 відносини права власності припинилися.

З урахуванням викладеного, просив суд:

- здійснити тлумачення змісту заповіту ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу ОСОБА_14, як виявлення волі заповідати ОСОБА_9 земельні ділянки, що належали померлому «на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого 14 грудня 2009 року, та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого 14 грудня 2009 року за адресою місто Яготин АДРЕСА_1 Київської області»;

- встановити, що предметом спадкового майна ОСОБА_10, на яке державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2012 року, зареєстроване за № 1-1760, на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити, що предметом спадкового майна ОСОБА_10, на яке державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2012 року, зареєстроване за № 1-1765, на земельну ділянку площею 0,0677 га, призначення якої - ведення особистого селянського господарства є земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити, що предметом договору купівлі-продажу від 29 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. за реєстровим № 401 на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити, що предметом договору купівлі-продажу від 29 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. за реєстровим № 404, на земельну ділянку площею 0,0677 га є земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати незавершене будівництво - фундамент бутобетонний, готовність якого складає 9 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, м. Яготин Київської області, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знищеним;

- припинити право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на незавершене будівництво, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 вересня 2013 року та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 про право спільної часткової власності ОСОБА_7 на 1/2 частини незавершеного будівництва, що розташоване по АДРЕСА_1, м. Яготин Київської області;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 лютого 2013 року та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20 вересня 2013 року про право спільної часткової власності ОСОБА_6 на Ѕ частки незавершеного будівництва, що розташоване по АДРЕСА_1, м. Яготин Київської області.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року, позов ОСОБА_6 про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом, договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано незаконним рішення Яготинської міської ради Київської області 16 сесії 5 скликання від 19 червня 2008 року № 1037 в частині передачі ОСОБА_10 земельних ділянок загальною площею 0,1677 га, у тому числі: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд -0,1000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,0677 га, у власність, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Яготині Київської області, серії НОМЕР_6, виданий 15 грудня 2009 року Яготинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Яготинської міської ради 16 сесії 5 скликання № 1037 від 19 червня 2008 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44 на ім'я ОСОБА_10, недійсним та скасовано запис про реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_8, виданий 15 грудня 2009 року Яготинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Яготинської міської ради 16 сесії 5 скликання № 1037 від 19 червня 2008 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 45, на ім'я ОСОБА_10, недійсним та скасовано запис про реєстрацію державного акта в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Визнано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори 19 грудня 2012 року за р. №№ 1-1760, 1-765 на ім'я ОСОБА_9, після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зареєстровані реєстраційною службою Яготинського районного управління юстиції Київської області, недійсними;

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_7. укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, що посвідчений Дяченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 29 березня 2013 року за № 401 та зареєстрований Дяченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 березня 2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, недійсним.

Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_5, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, що посвідчений Дяченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 березня 2013 року за р. № 404 та зареєстрований Дяченко О.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 березня 2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, недійсним.

У зустрічному позові ОСОБА_7 про скасування рішення, визнання незавершеного будівництва знищеним, припинення права власності на незавершене будівництво, скасування рішення про державну реєстрацію, відмовлено.

У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_9, його представника ОСОБА_15 про тлумачення змісту заповіту, про визнання незавершеного будівництва знищеним, припинення права власності на частку незавершеного будівництва та скасування рішення про державну реєстрацію, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 в касаційному порядку не оскаржується, та судом касаційної інстанції не переглядається ( ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до копії рішенням сесії Яготинської міської ради від 22 березня 2007 року, яким ОСОБА_10 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,16 га по АДРЕСА_1 з них: 0,10 га - для будівництва житлового будинку та 0,0677 га - для ведення особистого селянського господарства, було помилково вказано адресу земельної ділянки, замість АДРЕСА_1, вказано, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1. Це призвело до видачі державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10, тільки на ім'я спадкоємця за заповітом - ОСОБА_9, без врахування інтересів ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилався ОСОБА_9 в обґрунтування своїх вимог, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З такими висновками місцевого суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Однак погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10, після якого відкрилась спадщина на наступне майно: Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_1; незавершений будівництвом житловий будинок, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянки площею 0,0677 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 у м. Яготині Київської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є його дочка - ОСОБА_6 та син ОСОБА_9

За життя ОСОБА_10 склав заповіт, яким заповів житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_9

Спадщину вона та ОСОБА_9 прийняли. 19 грудня 2012 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом. ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (раніше № 5а) в м. Яготині Київської області (інша 1/2 частини вказаного житлового будинку належить йому на підставі договору даруваннявід 26 січня 1996 року), а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки, а саме: площею 0,1000 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0677 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по АДРЕСА_1 (як вказано у державних актах на земельні ділянки) в м. Яготині Київської області

Крім того вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частини житлового будинку незавершеного будівництвом, з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від 29 березня 2013 року, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_13, яка діяла від свого імені та від імені її малолітньої дитини ОСОБА_8, ОСОБА_13 та малолітня ОСОБА_8 кожна із них є власниками по 1/4 частини житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 у м. Яготині.

Відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених 29 березня 2013 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_13, яка діяла від свого імені та від імені своєї малолітньої дочки ОСОБА_8, покупці в рівних частках є власниками земельних ділянок площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_7, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, та площею 0,0677 га, кадастровий номер НОМЕР_5, з цільовим при значенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 у м. Яготин Київської області.

Рішенням сесії Яготинської міської ради від 30 травня 2013 року № 1895-37-У1 було внесено зміни до рішення Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_10.», вказавши, що земельна ділянка загальною площею 0,1677 га з них: 0,1000 га та 0,0677 га, дійсно розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Яготинської міської ради від 22 березня 2007 року ОСОБА_10, який проживав АДРЕСА_1, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,16 га по АДРЕСА_1 з них: 0,10 га - для будівництва житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_6, суди виходили з того, що у копії вказаного вищезазначеного рішення Яготинської міської ради було допущено помилку в адресі земельної ділянки, а саме замість її знаходження по АДРЕСА_1 зазначено, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1

А тому державні акти на вказані земельні ділянки помилково були видані із зазначенням невірних адрес та в подальшому безпідставно призвели до видачі державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10, тільки на ім'я спадкоємця за заповітом ОСОБА_9

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Вирішуючи спір та встановлюючи обставини щодо місця розташування та розміру спірних земельних ділянок суд посилався на те, що згідно із довідкою Яготинської міської ради від 04 лютого 2014 року земельні ділянки загальною площею 0,1677 га (0,10 га та 0,0677 га) знаходяться по АДРЕСА_1 (а. с. 27, т. 1).

При цьому судом мне враховано, що згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Проте суди в порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України зазначені вище вимоги закону не врахували, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, висновки суду про те, що рішення сесії Яготинської міської ради від 19 червня 2008 року № 1037-16-У, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянку, передано безоплатно земельну ділянку площею 0,1677 га з них: 0,1000 га - для будівництва жилого будинку, 0,0677 га - для ведення ОСГ по АДРЕСА_1 у м. Яготині ОСОБА_10, яка фактично розташована по АДРЕСА_1 та доручено ПП «Аршин» складання державних актів на право власності ОСОБА_10 є незаконним, а видані на його підставі державні акти на право власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки є недійсними, без з'ясування розташування, меж та розмірів спірних земельних ділянок, всупереч положенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України ґрунтується на припущеннях.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду від 22 серпня 2006 року за ОСОБА_10 визнано право власності на недобудований будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (а. с. 84-86). Це рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало в законної сили. На підставі рішення суду ОСОБА_10 звернувся із заявою від 09 лютого 2007 року до Яготинської міської ради, в якій вказано, що у зв'язку з набуттям права власності на недобудований будинок просить надати дозвіл на підготовку технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,16 га, з них 0,10 га та 0,06 га по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 349 ЦК Україниправо власності на майно припиняється в разі його знищення.

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Оскільки ОСОБА_9 не є власником незавершене будівництво - фундамент бутобетонний, готовність якого складає 9 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, м. Яготин Київської області, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, він позбавлений можливості ставити питання про визнання його знищеним, а також про припинення права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вказане нерухоме майно.

Щодо доводів ОСОБА_9 про тлумачення заповіту, зокрема факту розташування спірних земельних ділянок, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Однак тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з'ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_9 в цій частині, суди правильно визначили характер спірних правовідносин та відсутність правових підстав для його задоволення, оскільки це суперечило б положенням ч. 2 ст. 213 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення первісного позову ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення Яготинської міської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів про державну реєстрацію, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договорів купівлі-продажу земельних ділянок, не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, служба у справах дітей та молоді Яготинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей та молоді Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання незаконним рішення Яготинської міської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів про державну реєстрацію, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договорів купівлі-продажу земельних ділянок скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович