УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що в результаті вчинення посадовими особами Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області систематичних, протиправних рішень, дій та бездіяльності у виконавчому провадженні №44936519 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року, та у виконавчому провадженні №44936259 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року, йому завдано моральної шкоди, у зв'язку з чим, звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 3000 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої систематичними, протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю начальника відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. та державного виконавця державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М.

Відповідач Державна казначейська служба України, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року по справі № 2-6510/2011 позов ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_8 про захист прав споживача задоволено частково, зобов'язано ФОП ОСОБА_8 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

21 січня 2013 року на виконання вищевказаного рішення суду, видано виконавчий лист.

Крім цього, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року, по справі за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_8 про захист прав споживача задоволений частково, зобов'язано ФОП ОСОБА_8 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 05/12-10 від 2 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

8 жовтня 2012 року на виконання вищевказаного рішення суду, видано виконавчий

лист.

Вказані виконавчі документи перебували на примусовому виконанні Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 просив відшкодувати йому за рахунок держави шкоду, завдану незаконною бездіяльністю органу державної виконавчої служби при виконанні вищевказаних рішень суду, що призводить до порушення його прав, неправомірність та бездіяльність якої доведена постановами вищестоящого керівництва, а саме постановами заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальник управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області П'ятницького А.В., постановою заступника начальника управління - начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сищенко К.А., які у розумінні положень ч. 3 ст. 61 ЦПК У країни не підлягають доведенню.

Так, постановою заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальник управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області П'ятницького А.В. від 19 листопада 2015 року (за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 від 30 жовтня 2015 року та результатами перевірки виконавчого провадження №44936256, визнано дії заступника начальника Дніпропетровського районного управління юстиції - начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. щодо розгляду скарги ОСОБА_4 від 23 лютого 2015 року (зареєстрованої у ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції 02 березня 2015 року за вх. №0-18/8, такими, що вчинені без дотримання вимог ст. 82, ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Зообов'язано заступника начальника Дніпропетровського районного управління юстиції - начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. належним чином розглянути скаргу ОСОБА_4 від 23 лютого 2015 року.

Постановою заступника начальника управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сищенко К.А. від 27 жовтня 2015 року (за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 від 21 вересня 2015 року та результатами перевірки виконавчого провадження №44936256, скаргу ОСОБА_4 від 07 жовтня 2015 року на бездіяльність начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. задоволено, визнано дії заступника начальника Дніпропетровського районного управління юстиції - начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. щодо розгляду скарги ОСОБА_4 від 21 вересня 2015 року такими, що вчинені без дотримання вимог ст. 82, ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи осіб.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляд) судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи та зібраним у ній доказам, якими підтверджується протиправність рішень, дій та бездіяльності у виконавчих провадженнях, стягувачем у яких є позивач, а також невжиття належних заходів по виконанню судових рішень, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про завдання позивачу моральної шкоди, систематичними, протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р.Ю. та державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 3 000 грн, право на відшкодування якої гарантоване позивачу Конституцією України та Законом, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин справи та врахував засади розумності, виваженості і справедливості, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився апеляційний суд, правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова