Справа № 333/2997/17
Провадження № 2/333/1702/17
Ухвала

Іменем України

02 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності, в якій останній просить суд визнати за ним право власності на квартиру № 99 по вул. Автозаводській у м. Запоріжжі.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч. 4 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач не зазначає в позовній заяві детальний виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину. У позовній заяві відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування позовних вимог.

Крім того, відповідно до прохальної частини позову, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру. Згідно з вимогами ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Відповідно до підпункту «а» пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в порушення зазначених вимог позивач ціну позову не зазначив.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач звертається з позовом, в прохальній частині якого просить визнати за ним право власності, до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, при цьому в позовній заяві не зазначено, яким саме чином відповідачем порушено його право саме з приводу власності. У звязку з чим, позивачу необхідно визначитися із субєктним складом спірних правовідносин.

Також, відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з описової частини позовної заяви, позивач вважає незаконною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому дублікату технічного паспорту на квартиру, вважаючи, що таким чином, Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації не визнає за ним право власності.

У звязку з цим, суд звертає увагу позивача, що порядок розгляду публічно-правових спорів, які виникають у результаті здійснення субєктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів регламентує КАС України і на такі спори поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Оскільки позивач не зрозуміло навів обставини порушення своїх прав, що призвело до звернення в суд, чітко не визначився зі змістом своїх позовних вимог, виникає необхідність надати позивачу можливість більш детально викласти обставини з зазначенням доказів, які підтверджують кожну із обставин звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою, конкретизувати позовні вимоги, визначитися із субєктним складом спірних правовідносин або вказати, яким саме чином відповідачем порушено його право.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що позивач не є фахівцем в галузі права, належної юридичної допомоги при складені процесуальних документів не мав. Проте, дані обставини не дають суду підстав брати на себе такі функції, оскільки допомога позивачу при зверненні до суду не передбачена нормами Цивільного процесуального кодексу України і є порушенням ст. ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципів змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 118, 119-121 ЦПК України, суддя -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Розяснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик