ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про порушення прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 квітня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») був укладений кредитний договір № 50008737, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 114 940 грн 06 коп. та суму додаткового кредиту в розмірі 35 158 грн 15 коп. із застосуванням процентної ставки 9,90 % річних, на строк 60 місяців на споживчі цілі придбання автомобіля марки Volkswagen модель Polo Sedan.

За умовами кредитного договору всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США, встановленим «КІБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Пунктами 1.1.-1.3.1. Загальних умов кредитування підтверджується застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку.

Починаючи з травня 2013 року на його адресу почали надходити листи ТОВ «Порше Мобіліті», згідно з яким розмір щомісячного платежу за кредитом збільшувався в зв`язку з збільшенням курсу долара CША.

Якщо розмір щомісячного погашення за кредитом на момент його укладання складав 1 488 грн, то станом на травень 2015 року платіж становить 22 268 грн.

Вважає, що умови кредитного договору, а саме: графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США, є незаконними, несправедливими та такими, що суперечать положенням ЦК України, Законів України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

З цих підстав просив суд визнати несправедливими та недійсними умови кредитного договору від 24 квітня 2013 року № 50008737, укладеного між сторонами, зазначені в розділі «Основні умови кредиту» даного кредитного договору щодо визначення суми кредиту та додаткового кредиту, ціни автомобіля в еквіваленті до курсу долара США, а також умову щодо здійснення усіх платежів за кредитним договором у гривні у розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США; визнати несправедливими та недійсними умови Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 24 квітня 2013 року № 50008737, укладеного між сторонами, зазначені у пунктах (статтях) 1.1., 1,3., 1.3.1., 1.3.2., 1.3.3., 2.4. даних Умов; визнати недійсним графік погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору від 24 квітня 2013 року № 50008737, укладеного між сторонами, оскільки вважає їх такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а також стягнути з відповідача витрати на оплату вартості судової економічної експертизи в сумі 8 000,00 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про порушення прав споживача відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про не врахування судами того, що умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності та як наслідок є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача, що підтверджено висновком експертизи, а також визначення розміру заборгованості та обов'язку сплати щомісячних платежів в еквіваленті до долару США, не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 квітня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір № 50008737, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язався надати позивачу кредит в сумі 114 940,06 грн, еквівалент 14 110 доларів США, та суму додаткового кредиту в розмірі 35 158,15 грн, еквівалент 8 146 доларів США, із застосуванням процентної ставки 9,90 % річних, на строк 60 місяців на споживчі цілі на придбання автомобілю марки Volkswagen, модель Polo Sedan.

За умовами кредитного договору всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США, встановленим «КІБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк».

При укладенні кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають у тому числі і Загальні умови кредитування.

Також між сторонами досягнуто домовленість про істотні умови договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту.

раховуючи те, що кредит було надано відповідачем позивачу для придбання автомобіля, то правовідносини між ними, як сторонами за кредитним договором, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовʼязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що п. 1.1. загальних умов кредитування банк зобов'язався надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України та сторонами у ньому встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США. У п. 1.3. вказаних умов зазначено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком коштів на основі діючого обмінного курсу валюти. Крім того, п. 1.3.1. вищевказаних умов встановлено, що позивач має сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно виставлених банком рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, які підлягають сплаті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобовʼязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовʼязання в іноземній валюті.

Грошове зобовʼязання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов'язання в іноземній валюті.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак