Справа № 161/6406/17 Провадження № 22-ц/773/953/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Категорія: 48 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він із відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, через несумісність характерів та непорозуміння шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, так як проживають окремо, донька зареєстрована та проживає разом з відповідачкою. З моменту народження дочки відповідач почала йому систематично чинити перешкоди у спілкуванні з донькою та її вихованні, на пропозиції спільно виховувати доньку відмовлялася та всіляко перешкоджала йому у спілкуванні.

У звязку з чим позивач просив суд зобовязати ОСОБА_4 не здійснювати йому перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з дочкою щотижня кожного вівторка та четверга з 17:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання дитини та правом прогулянки з дитиною поза межами житлового приміщення (квартири), на вулиці, без присутності матері або інших осіб в межах встановленого часу побачення, систематичні побачення з дочкою щотижня кожної суботи або неділі за окремою домовленістю з відповідачкою з 10:00 до 13:00 год. за місцем проживання дитини та правом прогулянки з дитиною поза приміщенням, на вулиці, без присутності матері та інших осіб в межах встановленого часу побачення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2017 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні із донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: щовівторка та четверга кожного тижня з 17:00 год. до 20:00 год., щонеділі з 13:00 год. до 16:00 год.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права, встановивши такий спосіб участі батька у вихованні дитини: до досягнення дитиною півторарічного віку - систематичні побачення, включаючи прогулянки, щосереди з 18:30 год. до 20:00 год., щосуботи з 10:00 год. до 12:00 год. в присутності матері; після досягнення дитиною півторарічного віку - систематичні побачення, включаючи прогулянки, щосереди з 18:30 год. до 20:00 год., в суботу - з 10:00 год. до 13:00 год. без присутності матері, за умов нормального самопочуття дитини.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржуване рішення суду - зміні, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у її вихованні, а тому прийшов до висновку про зобовязання відповідачки не чинити таких перешкод позивачу та про визначення порядку участі батька у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, з урахуванням інтересів дитини та виконання батьківських прав та обовязків сторін.

Колегія суддів вважає такі висновки суду вірними, однак щодо визначення годин систематичних зустрічей у неділю, не в повній мірі погоджується і тому в цій частині змінює рішення суду, з огляду на таке.

Згідно із ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5).

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що дочка залишилась проживати з матірю, відповідачкою по справі ОСОБА_4, з якою у позивача склались неприязні стосунки, через що у нього виникли труднощі у побаченнях, спілкуванні з дочкою та у її вихованні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 15 цього Закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно із положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З метою визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, судом апеляційної інстанції зобовязано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради надати відповідний висновок .

Як вбачається з наданого висновку від 21.09.2017 року за № 216 «Про участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною», враховуючи вік дитини та те, що під час зустрічі між батьками була досягнута спільна домовленість щодо вирішення спору, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити батькові такий спосіб участі: щовівторка та щочетверга з 18.00 годин до 20.00 години і щонеділі з 10.00 годин до 14.00 годин.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я батьків, зловживання ними алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення в даній справі, при визначенні способу участі позивача у вихованні дитини, часу їхнього спілкування обґрунтовано взяв до уваги як інтереси дитини, так і прихильності батька до неї, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з дочкою. Такий висновок, на думку колегії суддів, не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини та не порушуватиме права сторін на спілкування з нею.

Разом з тим, в судовому засіданні при апеляційному розгляді даної справи відповідач ОСОБА_4 пояснила, що дитина перебуває на грудному вигодовуванні, однак перерви між годуваннями становлять близько чотирьох годин, крім того, фактично вона на даний час вийшла на роботу в режимі неповного робочого часу, тому питання про проведення зустрічей батька з обовязковою її присутністю не є актуальним. Відповідач також підтвердила, що відносини з позивачем значно покращились, вона з більшою довірою ставиться до можливостей ОСОБА_2 правильно самостійно доглядати за дитиною в її відсутності, а так само зазначила щодо реальної можливості знаходити все більше компромісів між ними у питаннях щодо виховання їх дитини.

В той же час, обидві сторони в судовому засіданні зазначили, що часи зустрічей у неділю слід визначити в інші години а саме: в дообідню пору, як в їх інтересах, так і в найкращих інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи пояснення сторін, висновок органу опіки і піклування та вимоги позовної заяви і апеляційної скарги, колегія суддів частково приймає до уваги доводи апеляційної скарги, а тому вважає за можливе змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення годин зустрічей і побачень щонеділі і встановити їх з 10:00 год. до 13:00 год.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Отже, з врахуванням наведених та встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення як таке, що в неповній мірі відповідає обставинам справи, підлягає зміні. В решті рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2017 року в даній справі змінити, замінивши в абзаці другому резолютивної частини даного рішення слова і цифри: «з 13 год. до 16 год.» на слова і цифри: «з 10 год. до 13 год.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді