АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/665/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8315/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 за участю зацікавлених осіб: Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання неправомірними постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, постанову про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року скаргу залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати,визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, стягнення витрат на проведення виконавчих дій, доручити ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві винести постанову про зняття арешту з майна боржника, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у грудні 2016 року заявник звернувся до суду зі скаргою про скасування постанов виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 18 березня 2016 року з метою реалізації власного автомобіля «Chevrolet Lacetty», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив, що на все його майно накладено арешт відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Зазначив, що на даний час заявник не був повідомлений про відкриття та здійснення відносно нього виконавчого провадження.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати незаконним та скасувати всі постанови виконавчого провадження та зняти арешт.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду та наведені причини пропуску цього строку,а саме, що про порушене право стало відомо 18 березня 2016 року під час звернення до приватного нотаріуса.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати незаконними та скасувати всі постанови виконавчого провадження та зняти арешт.

В подальшому заявник уточнив вимоги та просив суд визнати неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року, постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження по виконавчому провадженню № 43043713 від 23 квітня 2014 року, постанову про розшук майна боржника по виконавчому провадженню № 43043713 від 29 жовтня 2014 року, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню № 43043713 від 4 грудня 2014 року, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 43043713 від 12 грудня 2014 року, постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 43043713 від 12 грудня 2014 року та зобов'язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна ОСОБА_3 При цьому уточним, що 2 березня 2017 року дізнався про наявність виконавчого провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника, постанову про розшук майна боржника, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про втягнення витрат на проведення виконавчих дій, постанову про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії, в частині визнання неправомірною постанови про відкриття виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року по виконавчому листу №755/14933/13, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 8 листопада 2013 року; визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2014 року ВП № 43043713, визнання неправомірною постанови про розшук майна боржника ВП №43043713 від 29 жовтня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/14933/13-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 8 листопада 2013 року.

23 квітня 2014 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43043713 з примусового виконання виконавчого листа №755/14933/13-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 8 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 654,39 грн. та судового збору у розмірі 536,54 грн.

23 квітня 2014 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення - 54 190,93 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

29 жовтня 2014 старшим державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіля «Chevrolet Lacetty»,д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Vevtra», д.н.з. НОМЕР_2.

4 грудня 2014 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 5 419,09 грн.

12 грудня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження № 43043713 від 23 квітня 2014 року у зв'язку з повним виконанням рішення суду.

12 грудня 2014 року головним державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 120,50 грн.

12 грудня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 10 грудня 2014 року до відділу надійшла заява стягувача про повне фактичне виконання боржником рішення суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом ( ст. 385 ЦПК України).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день виникнення правовідносин), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Відповідно до статті 72 ЦПК України наслідками пропущення процесуальних строків є залишення скарги без розгляду.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що заявник пропустив строк для звернення до суду. Підстави пропуску строку визнані судом не поважними.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що скаржник не знав про існування виконавчого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2014 року ОСОБА_3 особисто отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2014 року.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що виконавче провадження стосується не його а його сусіда, оскільки у постановах державного виконавця зазначено вірно прізвище ОСОБА_3, а у адресі боржника помилково зазначено : м. Київ, вулю Березняківська, 30, кв. 179, замість вірного: АДРЕСА_1.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» не приймають судом до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано, державний виконавець діяв в межах наданих цьому повноважень відповідно до вищезазначеного Закону.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що скаржник не знав про існування виконавчого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2014 року ОСОБА_3 особисто отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2014 року, у 2015 році оскаржував дії державного виконавця в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду скарги тарана В.Г.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді