Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 -на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторінг») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 травня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», та правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою 11 % річних зі строком повернення кредиту до 25 травня 2016 року.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 25 травня 2006 року за всіма платежами, в тому числі за основним боргом, процентами та пенею.

Посилаючись на те, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 10 березня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 4 046 407 грн 24 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 34 992 долари 33 центи США, що в гривневому еквіваленті складає 801 220 грн 96 коп.; за процентами - 3 012 доларів 36 центів США, що в гривневому еквіваленті складає 68 974 грн 14 коп.; пеня - 3 176 212 грн 14 коп., позивач просив стягнути вказану заборгованість із боржника.

РішеннямСаксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, позов ТОВ «ОТП Факторінг» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 370 195грн 10 коп., із яких: за тілом кредиту - 34 992 долари 33 центи США, що в гривневому еквіваленті станом на 10 березня 2015 року складає 801 220 грн 96 коп., за процентами - 3 012 доларів 36 центів США, що в гривневому еквіваленті станом на 10 березня 2015 року складає 68 974 грн 14 коп., пеня- 500 тис. грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторінг»відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6- ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторінг».

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 25 травня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», та правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою 11 % річних зі строком повернення кредиту до 25 травня 2016 року.

24 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та та ОСОБА_6 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого на період з 27 квітня 2009 року по 28 грудня 2009 року за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 7, 00 %, а на період з 25 грудня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за користування кредитними коштами встановлена фіксована ставка 11, 79 %.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

На підставі п. 1.9.1 кредитного договору кредиторунадано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки та/або іпотеки (майнової поруки), та/або умов договору поруки. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено розичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань 17 серпня 2009 року ПАТ «ОТП БАНК» направив на адресу ОСОБА_6 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 1.9. кредитного договору протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 25 травня 2006 року за всіма платежами, в тому числі за основним боргом, процентами та пенею.

08 вересня 2011 року новим кредитором була направлена відповідачу досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 1.9 кредитного договору.

Відповідач у суді першої інстанції просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Вирішуючи питання про застосування позовної давності у справі, суди виходили із того, що, пред'явивши 17 серпня 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитами та пені у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання,кредитор відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору та ч. 2 ст. 1054 ЦК України змінив спосіб та строк виконання основного зобов'язання, що відповідно змінює і порядок обрахування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Разом з тим, боржник неоднарозово після направлення досудової вимоги здійснював часткове погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами, останній платіж вчинено 12 грудня 2011 року у розмірі 12, 52 долари США. Таким чином, після зміни строку виконання договору відповідачем неодноразово вчинялись дії, які свідчать про визнання ним боргу - здійснення часткового погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Враховуючи викладене, у даному випадку відбулось переривання строку позовної давності відповідно до чинного законодавства, а тому за положеннями ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Із такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Встановлено, що кредитор вперше скористався передбаченим п. 1.9.1. кредитного договору правом 17 серпня 2009 року та пред'явив ОСОБА_6 досудову вимогу про дострокове повернення кредиту й платежів за ним у повному обсязі.

Таким чином, судами правильно визначено, що у спірних правовідносинах змінився строк виконання основного зобов'язання шляхом встановлення дати дострокового повернення всього кредиту.

Згідно п. 1.9.2. кредитного договору, в будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше.

Враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується відкликання вимоги від 17 серпня 2009 року, саме вказаний у ній кінцевий строк дострокового повернення кредиту є початковим моментом перебігу строку позовної давності для звернення ТОВ «ОТП Факторінг» до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Після зміни строку виконання основного зобов'язання (30 днів після одержання вимоги від 17 серпня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 1.9.1. кредитного договору та змістом досудової вимоги позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після спливу зазначеного у досудові вимозі строку не підлягали виконанню.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-249цс15 від 02 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З урахуванням викладеного, висновок судів про те, що при зверненні ТОВ «ОТП Факторінг» із позовом до суду строк позовної давності не пропущено, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик