Справа № 646/1761/17
№ провадження 2/646/1074/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.10.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Теслікової І.І.

при секретарі Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 213040,00 грн., яка нарахована відповідно до умов договору, а саме п.2 «Б», з посилання на невиконання відповідачем свого обовязку щодо своєчасного та повного повернення грошових коштів за договором позики.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх вісутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач та його представник, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надали.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, як встановлено ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно був укладений договір позики від 05.09.2016 року.

Відповідно до умов договору ПОЗИЧАЛЬНИК отримав від ПОЗИКОДАВЦЯ, а ПОЗИКОДАВЕЦЬ передала у власність ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ гроші в сумі 106520 (стошість тисяч пятсот двадцять) гривень, що за офіційним курсом Національного банку України на день укладання цього правочину є еквівалентом суми 4000 (чотири тисячі) доларів США (із розрахунку 26.63 грн. за 1 долар США).

Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору ПОЗИЧАЛЬНИКОМ буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та г.ро відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання (передачі грошей).

Відповідно до п.2 договору сторони домовились про те, що: а) позика надається з метою здійснення сплати комунальних платежів, судового збору, судових витрат та оформлення права власності на квартиру розташовану за адресою: м.Харків, вул. Холодногірська, б.№4, кв.№295 . Використання грошей не за цільовим призначенням не допускається і є підставою для вимоги про дострокове припинення договору позики; б) остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 15.12.2016 року. При простроченні виконання цього грошового зобовязання ПОЗИЧАЛЬНИК на вимогу ПОЗИКОДАВЦЯ зобовязаний сплатити у подвійному розмірі від простроченої суми; в) поверненню підлягає грошова сума, що на день остаточного розрахунку має відповідати сумі не менше в еквіваленті 4000 (чотири тисячі) доларів США за офіційним курсом Національного банку України на той день; г) виконання зобовязання за договором має здійснюватися готівкою у межах міста Харкова шляхом вручення грошей особисто ПОЗИКОДАВЦЕВІ, якщо інше не буде додатково визначено письмовим розпорядженням позикодавця, яке має бути нотаріально засвідчено; д) факт одержання повернутої позики (чи кожної її частки) підтверджується власноручною розпискою (розписками) ПОЗИКОДАВЦЯ (або особи, яка уповноважена на це ПОЗИКОДАВЦЕМ з дотриманням умов підпункту «в» пункту 2 цього договору), складеною (складеними) у письмові формі. Без цієї розписки (розписок) борг вважається таким, що не повернутий.

Відповідно до п. 3 договору ПОЗИЧАЛЬНИК вправі повернути позику, а ПОЗИКОДАВЕЦЬ зобовязується прийняти повернуті грошові кошти і раніше визначеного у пункті 2 цього договору терміну.

Пунктом 4 договору передбчено, що при неповерненні позики в установлені у цьому договорі позики строки чи до встановленого терміну, а також у разі встановлення факту нецільового використання позичених грошей ПОЗИКОДАВЕЦЬ може предявити договір позики до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п.5 договору позичальник - з однієї сторони, та ПОЗИКОДАВЕЦЬ - з другої, сторони:

- взаємно підтверджують один одному, що надання неправдивої інформації, а також невиконання взятих на себе за договором зобовязань, відповідальність щодо яких не встановлена у цьому договорі, тягне правові наслідки, передбачені чинним законодавством України; - взаємно стверджують один одному та повідомляють усіх заінтересованих у тому осіб, що у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; не визнані в установленому для того порядку недієздатними (повністю або частково); не перебувають у хворобливому стані, не страждають у момент укладання цього договору захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; розуміють природу цього правочину, свої права та обовязки за договором; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними у відповідності із їхньою справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для учасників правочину умовах і не є результатом тяжких обставин; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним, цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); володіють українською мовою, що дало їм можливість правильно зрозуміти сутність договору позики, свої права та обовязки за ним.

Відповідно до п.6 договору СТОРОНИ домовились, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання.

Пунктом 7 сторони передбачили, що за згодою сторін зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладення додаткового правочину. Таким же шляхом договір позики може бути розірвано. За відсутності домовленості питання вирішуються у судовому порядку.

Вищезазначений договір містить підписи сторін, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2 та підписи свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, що були присутні при розрахунках.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зобов'язання, як зазначено в ст.525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

У спірних правочинах між позивачем та відповідачем винятки з цього правила не встановлювались.

З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договір позики, у відповідача виникли зобов'язання по поверненню позики у зазначений строк.

Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зобов'язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором позики виконав належним чином, а відповідач свої зобовязання щодо повернення грошей у строк передбачений договором не здійснив, доказів про повернення суми позики у розмірі 106520,00 грн. під час судового розгляду суду не надано.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про правомірність нарахування заборгованості відповідачу відповідно до п « Б» договору у подвійному розмірі від простроченої суми, що складає 213040,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги договору позики відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Оскільки позивач, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України звільнений від сплати судового збору, судовий збір у сумі 2130,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 204, 525, 625,1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05.09.2016 року нараховану відповідно до п.2 «Б » заборгованість у розмірі 213040,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 2130 (дві тисячі сто тридцять) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.І. Теслікова