РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Хмельницька районна державна адміністрація про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в вересні 2016 року звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_3 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 червня 2013 року та зареєстровані в реєстрі за № 4878 та № 4880 (із дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 01.12.2014 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 9038), згідно з якими ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Хмельницький, вул. Дружби, 41; визнати право власності ОСОБА_1 на 1/6 житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41 та на 1/6 земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :11:002:0233; визнати право власності ОСОБА_2 на 2/3 зазначених будинку та земельної ділянки.

ОСОБА_3 подала зустрічний позов, в якому просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_1 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 червня 2013 року, видані ОСОБА_2

Л.П. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 червня 2013 року; визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 спадкового майна за померлим 29.06.2012 року ОСОБА_6, а саме: житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби. 41, земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби. 41, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), грошових вкладів, що знаходяться на банківських, на загальну суму 3696,54 грн.; квартири за адресою Зарічанська, б. 26, кв. 67, майнових прав за договором оренди земельної ділянки №158а від 11.08.2005 року.

Ухвалою суду від 13.09.2017 року зазначений зустрічний позов залишено без розгляду.

У судове засідання представники позивачів не зявилися проте, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали і просять його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та не повідомив суд про причину неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є доньками ОСОБА_6, що підтверджується паспортом ОСОБА_1 (а.с. 55), свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (а.с. 57), свідоцтвом про народження ОСОБА_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (а.с. 59).

19.06.1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб між собою, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 041574 (а.с. 49).

22.09.2001 року за ОСОБА_6 було зареєстровано на праві власності житловий будинок № 41 площею 50,90 кв.м, розташований по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 22.09.2001 року (а.с. 20), повідомленням Хмельницького БТІ № 673981 від 5.03.21013 року за вих. № 93/0115 (а.с. 86). Земельній ділянці згодом присвоєно кадастровий номер :11:002:0233 (а.с. 70 72).

20.12.2001 року на імя ОСОБА_6 було видано державний акт на право приватної власності на землю IV-ХМ № 022541, згідно якого на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 9.08.2001 року № 615 йому передано у власність земельну ділянку площею 0,06 га по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) (а.с. 69).

11.08.2005 року ОСОБА_6 як приватний підприємець та Хмельницька райдержадміністрація уклали між собою договір № 158а оренди земельної ділянки, за яким Хмельницька райдержадміністрація надала, а ПП ОСОБА_6 прийняв в оренду земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться за межами с. Ружичанка Хмельницького району Хмельницької області, площею 13,009 га, строком на 20 років з дати реєстрації договору, до 11.08.2025 року (а.с. 64 67).

05.11.2008 року за ОСОБА_2 було зареєстровано на праві власності квартиру № 67 по вул. Зарічанська (Куйбишева) 26 у м. Хмельницький, набуту нею на підставі договору № 87 на дольову участь в будівництві, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи на вказану квартиру, оглянутої в судовому засіданні, в тому числі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 5.11.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ № 20812345 від 5.11.2008 року, договором № 87 на дольову участь в будівництві від 18.05.2005 року, а також рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.09.2008 року № 1081 «Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта» (а.с. 156) та самим зазначеним актом (а.с. 157 159).

27.06.2012 року професор ОСОБА_9 засвідчив заяву від 27.06.2012 року ОСОБА_6 як пацієнта Приватного підприємства «Подільська приватна хірургічна клініка професора ОСОБА_9», в якій від імені ОСОБА_6 ззначено про те, що він заповідає належне йому майно ОСОБА_3, ОСОБА_10 в рівних частках (а.с. 120). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46726205 від 10.02.2017 року, заповіту в установленому порядку зареєстровано не було (а.с. 167).

29.06.2012 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-БВ № 188708 (а.с. 50).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, заяви про прийняття котрої нотаріусу подали спадком ці першої черги сторони по справі: ОСОБА_1 09.09.2012 року та ОСОБА_3 5.11.2012 року як доньки померлого та ОСОБА_2 19.07.2012 року як його дружина (а.с. 46, 48, 54, 58). Спадкова справа № 40-2012 відкрита приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 45, 154).

19.06.2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 уклали між собою договір про поділ спадкового майна, за яким розподілили між собою спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6, а саме:

■земельну ділянку з кадастровим номером :11:002:0233,

■грошові вклади з належними процентами, компенсаціями та сертифікатами, що знаходяться:

-на рахунку № НОМЕР_1 в ХФ АТ «ОСОБА_12 ОСОБА_5», на загальну суму 23,36 грн.,

-на рахунку № НОМЕР_2 в ХФ АТ «ОСОБА_12 ОСОБА_5», на загальну суму 3673,03грн.,

-на рахунку № 12016 в ТВБВ № 10022/033, підпорядкованому обласному управлінню АТ «Ощадбанк», на загальну суму 0,15 грн.,

-на пенсійному картковому рахунку № 005558 в відділенні «Центральне» ХФ ПАТ КБ «ПриватБанк», на загальну суму 0,00 грн.,

■квартиру № 67 по Зарічанській 26 у м. Хмельницький,

■житловий будинок № 41 по вул. Дружби у м. Хмельницький,

■майнові права за договором оренди земельної ділянки № 158а від 11.08.2005 року (а.с. 117).

У зазначеному договорі сторони погодили, що:

■ОСОБА_2 залишиться на праві особистої власності:

-квартира № 67 по Зарічанській 26 у м. Хмельницький,

-майнові права за договором оренди земельної ділянки,

-рахунок № 12016 в ТВБВ № 10022/033, підпорядкованому обласному управлінню АТ «Ощадбанк», на загальну суму 0,15 грн.,

-пенсійний рахунок № 005558 в відділенні «Центральне» ХФ ПАТ КБ «ПриватБанк», на загальну суму 0,00 грн.;

■ОСОБА_1 перейде право власності на грошові вклади з належними процентами, компенсаціями та сертифікатами, що знаходяться:

-на рахунку № НОМЕР_1 в Хмельницькій філії АТ «ОСОБА_12 банк ОСОБА_5», на загальну суму 23,36 грн.,

-на рахунку № НОМЕР_2 в Хмельницькій філії АТ «ОСОБА_12 ОСОБА_5», на загальну суму 3673,03 грн.;

■ОСОБА_3 перейде право власності на:

-житловий будинок за адресою вул. Дружби 41 у м. Хмельницький,

-земельну ділянку за адресою вул. Дружби 41 у м. Хмельницький.

При цьому того ж дня, 19.06.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склали на імя Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області нотаріально засвідчені заяви (зареєстровані нотаріусом в реєстрі за №№ 4882 та 4884) про те, що вони як спадкоємиці ОСОБА_6 повідомляють про свою відмову виконувати умови договору №158а оренди земельної ділянки від 11.08.2012 року та не мають намір оформляти переважне право оренди земельної ділянки на своє імя (а.с. 181 182).

На виконання даного договору приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 спадкоємицям було видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 154), а саме:

■ОСОБА_2:

-свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.06.2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 4874, на рахунок № 12016 в ТВБВ № 10022/033, підпорядкованому обласному управлінню АТ «Ощадбанк», на загальну суму 0,15 грн. та пенсійний картковий рахунок № 005558 в відділенні «Центральне» ХФ ПАТ КБ «ПриватБанк», на загальну суму 0,00 грн. (а.с. 82);

■ОСОБА_1:

-свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.06.2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 4876, на рахунки № НОМЕР_1 в Хмельницькій філії АТ «ОСОБА_12 банк ОСОБА_5», на загальну суму 23,36 грн. та № НОМЕР_2 в Хмельницькій філії АТ «ОСОБА_12 ОСОБА_5», на загальну суму 3673,03 грн. (а.с. 84);

■ОСОБА_3:

-свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.06.2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 4878, на земельну ділянку з кадастровим номером :11:002:0233 по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький, ринковою вартістю 46578,00 грн. (а.с. 73),

-свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.06.2013 року, зареєстроване в реєстрі за № 4880, на житловий будинок № 41 по вул. Дружби у м. Хмельницький, ринковою вартістю 233522,00 грн. (а.с. 79).

ОСОБА_3 того ж дня зареєструвала право власності на успадковані земельну ділянку та житловий будинок, що підтверджується інформаційними довідками З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 5105312 від 19.06.2013 року та № 5107227 від 19.06.2013 року (а.с. 13 14, 75, 81).

24.05.2016 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільній справі № 686/20609/15-ц, яке набрало законної сили 19.07.2016 року (а.с.15 16), було визнано недійсним договір про поділ майна від 19.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 4871.

31.08.2016 року в звязку з набранням чинності вище вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з заявами про видачу їм свідоцтв про право власності на частки в спільному майні подружжя та про право на спадщину за законом щодо будинку та земельної ділянки по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький (а.с. 87, 88).

05.09.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_5 видала ОСОБА_2 та ОСОБА_1 довідку про те, що вважає за неможливе видати запитувані ними свідоцтва з огляду на те, що попередньо вже були видані свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно на підставі договору про поділ спадкового майна, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України в редакції станом на дату набуття ОСОБА_6 будинку та земельної ділянки, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2710цс15 висловлено правову позицію наступного змісту.

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі ст. 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими обєктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд прав о власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

Таким чином, набуті на імя ОСОБА_6 будинок та земельна ділянка по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький були на день його смерті спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 як подружжя.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, набута в 2008 році квартира на імя ОСОБА_2 також стала спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Будь-якої домовленості між подружжям з приводу зміни часток у праві власності на спільне майно, як і рішення суду, яким би воно було поділене, не було.

Таким чином, станом на день смерті ОСОБА_6 як йому, так і його дружині належало по ? частці у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та в будинку і земельній ділянці по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький.

Грошові вклади на банківських рахунках належали ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності, оскільки до спільного сімейного бюджету подружжя не були внесені.

Майнові права за договором оренди земельної ділянки № 158а від 11.08.2005 року також належали ОСОБА_6 особисто як приватному підприємцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, до складу спадщини ОСОБА_6 увійшли належні йому ? вище зазначених будинку, земельної ділянки та квартири, а також 100% коштів на всіх вище зазначених банківських рахунках і 100% майнових прав, що належали йому за життя згідно вище вказаного договору № 158а оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності з ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки рішенням суду укладений між сторонами договір про поділ спадкового майна був визнаний недійсним, тому видані нотаріусом на підставі цього договору свідоцтва про право на спадщину за законом усіх трьох спадкоємиць ОСОБА_6 також підлягають визнанню недійсними (включно з виданим ОСОБА_3 дублікатом свідоцтва щодо спадкування будинку). В цій частині позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову слід задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з частинами 1 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

Відповідачем за первісним позивачем за зустрічним позовом наданий суду документ, який вона вважає чинним заповітом ОСОБА_6, складеним ним під час перебування в лікувальному закладі.

Дійсно, в силу ч. 1 ст. 1252 ЦК України, заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів.

Разом з тим, згідно частин 7 8 ст. 1252 ЦК України, заповіти осіб, зазначених у частинах першій - шостій цієї статті, посвідчуються при свідках. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення статті 1247 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 4 ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Не всі із вище наведених вимог до складання та посвідчення заповіту були дотримані, а саме заповіту не було посвідчено при свідках та його державної реєстрації у Спадковому реєстрі не здійснено.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Оскільки характер допущених порушень вище наведених вимог щодо форми та посвідчення заповіту не дає можливості упевнитися в дійсності намірів ОСОБА_6 при його складанні, суд приходить до висновку про нікчемність заповіту ОСОБА_6 від 27.06.2012 року, копія котрого наявна у справі.

Таким чином, з огляду на те, що визнання недійсним нікчемного правочину не вимагається і в той же час недійсний правочин не тягне за собою жодних наслідків, окрім тих, що повязані з його недійсністю, суд виходить з того, що заповіт після смерті ОСОБА_6 відсутній і спадкування його майна має здійснюватися за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є

рівними.

Сторони є спадкоємицями за законом після смерті ОСОБА_6 як його доньки та дружина, інші спадкоємці першої черги, виходячи з матеріалів спадкової справи, відсутні, тому сторони спадкують в рівних частках кожна по 1/3 майна ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки нотаріусом було фактично відмовлено у видачі нових свідоцтв про право на спадщину після визнання судом недійсним договору про поділ спадкового майна, тому сторони дійсно мають право на захист своїх спадкових прав в судовому порядку шляхом визнання права власності на належні їм частки майна, виходячи із наступних розрахунків:

-? частка квартири, будинку та земельної ділянки : 3 = 1/6 частка квартири, будинку та земельної ділянки кожній спадкоємиці;

-100% коштів на банківських рахунках та 100% майнових прав за договором оренди земельної ділянки № 158а : 3 = 1/3 вказаних коштів та майнових прав кожній спадкоємиці.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/6 будинку та 1/6 земельної ділянки по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький слід задовольнити.

Підлягають до задоволення також позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 2/3 будинку та земельної ділянки по вул. Дружби 41 у м. Хмельницький, оскільки ця частка складається з уже належних їй ? у вказаному майні та 1/6, успадкованої за ОСОБА_6 (1/2 + 1/6 = 3/6 + 1/6 = 4/6 = 2/3).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судові витрати у даній справі складаються з судового збору, а саме:

■за первісним позовом:

-за позовні вимоги в п. 1 позовної заяви: 1102,40 грн. (визнати недійсним 2 свідоцтва, вимоги немайнового характеру, 551,20 грн. х 2 = 1102,40 грн.) х 2 позивачі; з них ОСОБА_2 сплатила 275,60 грн. (помилково не доплачено 826,80 грн.), ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена;

-за позовні вимоги в п. 2 позовної заяви: 551,20 грн., ОСОБА_1 не сплачені, оскільки вона від сплати судового збору звільнена;

-за позовні вимоги в п. 3 позовної заяви: 1867,33 грн., сплачені ОСОБА_2 повністю;

Таким чином, судові витрати підлягають наступному розподілу:

-з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2142,93 грн. (275,60 грн. + 1867,33 грн.+826,80 грн.), судові витрати, від сплати яких звільнена ОСОБА_1, - 1653,60 грн. (1102,40 грн. + 551,20 грн.), судові витрати, сплату яких було відстрочено, пропорційно до позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, з врахуванням суми, від сплати якої звільнена ОСОБА_11, - 4448,31 грн., тобто всього в дохід держави - 6928,71 грн.;

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, 1 ст. 22 КпШС України, ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, ст.ст. 6, 17, 30 ЗК України 1992 року, ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 370, ч. 1 ст. 392, ч. 1 ст. 1217, ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1 2 ст. 1223, ч.ч. 1 4 ст. 1247, ч. 1, 7, 8 ст. 1252, ч. 1 ст. 1257 ч. 1 ст. 1258, ст.ст. 1261 1265, ч. 1 ст. 1267, ч. 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1301 ЦК України, Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядком передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 червня 2013 року та зареєстроване в реєстрі за № 4878, згідно з яким ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме земельної ділянки площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Дружби 41, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :11:002:0233.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19 червня 2013 року та зареєстроване в реєстрі за № 4880 (із дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 01.12.2014 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 9038), згідно з яким ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :11:002:0233.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: м. Хмельницький, вул. Дружби, 41, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :11:002:0233.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2969,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в сумі 6928,71 грн. (шість тисяч девятсот двадцять вісім гривень 71 копійку).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя С. Стефанишин