АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1949/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_7 вказує, що 9 грудня 2015 року в м. Чигирині на перехресті вулиць Горького - П. Дорошенка відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при виїзді із другорядної дороги на головну не надав ОСОБА_7 переваги в русі, допустивши зіткнення з нею, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок зіткнення ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження, а електричний велосипед марки «SKY MOTO» отримав значні механічні пошкодження, у зв'язку з чим позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. По данному факту Чигиринським районним судом Черкаської області 27 січня 2016 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, та ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, , накладено на відповідача стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_7 проходила курс лікування в Чигиринській ЦРЛ та витратила на придбання ліків 287,35 грн., а її велосипед вартістю 16500 грн. прийшов у непридатний для використання та ремонту стан, у зв`язку з чим загальна сума невідшкодованої їй матеріальної шкоди становить 16787,35 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_6

Позивач посилається, що оскільки відповідач ОСОБА_6 добровільно відмовляється відшкодувати їй завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки, на листи-вимоги ОСОБА_7 не реагує, то позивач зазнала в зв'язку з цим сильних душевних страждань. А тому позивач вважає, що їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 3000 грн.

Позивач ОСОБА_7 просила суд з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача ОСОБА_6 на її користь в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо -транспортної пригоди в матеріальну шкоду в розмірі 8388 грн. та стягнути на її користь в рахунок відшкодування причиненої матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на лікування в розмірі 287 грн. 35 коп. за придбання лікарських засобів, та заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000 грн., також стягнути з ОСОБА_6 і судові витрати на користь позивача в розмірі 555 грн. 20 коп.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі вісім тисяч шістсот сімдесят п'ять гривень 35 коп., моральну шкоду в розмірі трьох тисяч гривень, витрати на оплату проведення експертного дослідження в розмірі двох тисяч шістсот п`ятдесяти гривень та судовий збір в розмірі п'ятсот п'ятдесяти однієї гривні 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права, судом не враховано, що автомобіль застраховано, тому шкоду має відшкодовувати страховик, а не відповідач. Апелянт просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, стягнувши шкоду із страховика.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, представника відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, принципів розумності і справедливості, врахувавши характер вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини відповідача, який тривалий час не відшкодовує позивачу заподіяну шкоду, тому стягнув заподіяну матеріальну та моральну шкоду з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель м. Чигирин є власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 (а. с. 29).

Цивільно - правова відповідальність вказаного автомобіля застрахована відповідачем ОСОБА_6 30.03.2015 року в ПрАТ «СК «Провідна», що вбачається з даних полісу страхування № АЕ 2592303 (а. с.50).

Згідно даних постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.01.2016 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і визнано винним в порушенні вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди , внаслідок якої заподіяно механічні ушкодження велосипеду, та тілесні ушкодження позивачу ОСОБА_7, у зв'язку з чим на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.18-29).

Відповідач ОСОБА_6 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення на час розгляду адміністративного матеріалу судом визнавав повністю, та факт пошкодження відповідачем належного позивачу велосипеда не заперечувався відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих сторонами доказів, хоча транспортний засіб відповідача ОСОБА_6 і був застрахований згідно даних договору добровільного страхування наземного транспорту в ПрАТ «СК «Провідна», однак із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, як того вимагають норми ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач ОСОБА_6 до страхової компанії не звертався у передбачені законом строки, у зв'язку з чим страхова виплата позивачу ОСОБА_7 не проводилась страховою компанією.

Згідно зі ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлюваного ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, та даних з виписок медичної карти амбулаторного хворого від 09.02.2016 року, позивач ОСОБА_7 10.12.2015 року зверталася до поліклінічного відділення Чигиринської ЦРЛ з приводу засвідчення тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та до невропатолога поліклінічного відділення Чигиринської ЦРЛ з приводу скарг на негативний стан здоров`я в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.9-10).

Згідно лікарських призначень, позивач ОСОБА_7 в аптечних пунктах придбала ліків на загальну суму 287, 35 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 у зазначеному розмірі (а.с.11-13). Тому колегія суддів вважає, що висновки суду є обґрунтованими і суд першої інстанції дійшов вірного висновку, задовольнивши вимоги позивача, стягнувши кошти із відповідача.

Також згідно даних висновку експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 02 від 05.07.2017 року (а.с.114-129) ринкова вартість електричного велосипеда марки «SKY MOTO» до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 9 грудня 2015 року, складала дванадцять тисяч сімсот сорок одну гривню, а вартість матеріального збитку (шкоди), завданого ОСОБА_7, як власниці електричного велосипеда марки «SKY MOTO», на час проведення експертизи складає вісім тисяч триста вісімдесят вісім гривень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивач завдану пошкодженням електровелосипеда внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 8388 грн. 00 коп. та 287 грн. 35 коп. витрат на лікування, що в сумі становить 8675 грн. 35 коп.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_7 3000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Нормами статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок скоєної відповідачем ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_7 зазнала душевних та моральних страждань у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень та пошкодженням велосипеда, який став непридатний для використання, тобто порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, враховуючи при цьому, що позивач витрачала власні кошти на лікування та придбання медикаментів, а відповідач протягом всього часу з дня вчинення дорожньо-транспортної пригоди не вжив жодних заходів щодо відшкодування позивачу ОСОБА_7 завданої шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: виписками з медичних карт амбулаторного хворого від 09.02.2016 року, згідно яких ОСОБА_7 10.12.2015 року зверталася до поліклінічного відділення Чигиринської ЦРЛ з приводу засвідчення тілесних ушкоджень, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, та до невропатолога поліклінічного відділення Чигиринської ЦРЛ з приводу скарг на негативний стан здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , що відповідає за часом даті скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Норми ст. ст. 57, 59 ЦПК України, передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи викладені обставини, та оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного та законного рішення задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9.

Посилання апелянта, що він не повинен відшкодовувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду позивачеві, оскільки автомобіль застрахований в страховій компанії ПрАТ «СК «Провідна» є безпідставними, та не підлягають задоволенню колегією суддів, оскільки із заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, як того вимагають норми ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ОСОБА_6 до страхової компанії не звертався у передбачені законом строки, у зв'язку з чим страхова виплата позивачу ОСОБА_7 не проводилась страховою компанією.

Позивач має право вирішувати до кого заявляти вимоги про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, а позивач наполягає саме на стягненні з винної особи, а не страхової компанії.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому є безпідставними та відхиляються колегією суддів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :