Справа № 199/6696/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном будівлею скло-пункту, яка розташована по вул. Богомаза, 185 у м. Дніпрі.

В обґрунтуванні позовних вимог посилались на те, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року в рівних частках по 1/2 частині на праві власності належить нежитлова будівля скло-пункту, загальною площею 213,9 м.кв., яка розташована по вул. Богомаза, 185 у м. Дніпрі.

Власником суміжної земельної ділянки площею 0,1724 га (кадастрові номери :01:547:0005 та :01:547:0006), по вул. Трансформаторній, 8 у м. Дніпрі на підставі договору дарування земельної ділянки від 15.12.2014 року, реєстровий №3045, та договору дарування земельної ділянки від 15.12.2014 року, реєстровий №3049, є відповідачка ОСОБА_3. Земельна ділянка позивачів межує із земельною ділянкою відповідачки по межі літ. Е-Ж-З.

Позивачі зазначають, що після купівлі будівлі скло-пункту у позивачів виникла необхідність у капітальному ремонті його фасаду. При проведенні будівельних робіт на фасадній частині будівлі скло-пункту, яка межує з домоволодінням відповідачки, у позивачів виникли певні труднощі, оскільки доступ до будівлі виявився закритий цегляним парканом з боку домоволодіння відповідачки. Даний паркан збудований без згоди позивачів упритул до стіни скло-пункту. Відсутність доступу до будівлі скло-пункту з причини розташування паркану з боку домоволодіння відповідачки унеможливлює взагалі проведення будь-яких робіт по обслуговуванню будівлі. До того ж, відповідачка не дотримується правил добросусідства і не надає можливості провести обслуговування частини будівлі.

Також позивачі посилаються на те, що ані попередній власник будівлі Приватне підприємство «Горінь», ані вони не узгоджували і не підписували з власником земельної ділянки по вул. Трансформаторна, 8 у м. Дніпрі акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки, та не зважаючи на це, земельна ділянка була ним приватизована.

Під час визначення розміру земельної ділянки для користування й обслуговування житлових будівель необхідно брати до уваги п. 3.25 ДБН 360-92** «Для догляду за будовами та здійснення їхнього поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м». Таким чином, при встановленні меж земельної ділянки для її відведення у приватну власність вищенаведена вимога ДБН не була дотримана.

У добровільному та позасудовому порядку вирішити спір між сусідами немає можливості, на компроміси відповідачка не йде, відмовляє у доступі до стіни будівлі скло-пункту з боку свого домоволодіння.

Через встановлення паркану впритул до скло-пункту почала руйнуватися те псуватися стіна, підтікає вода під стіну будівлі.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд усунути їм перешкоди у користуванні власністю нежитловою будівлею скло-пункту, яка розташована по вулиці Богомаза, 185 у місті Дніпрі, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 знести паркан з білої цегли по межі земельної ділянки №185 по вулиці Богомаза у місті Дніпрі Ж-З (позиції 2-3-4) з боку домоволодіння №8 по вулиці Трансформаторній у місті Дніпрі.

Представник позивачів ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надавала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначила, що вирішити спір мирним шляхом немає можливості, оскільки батько відповідачки, який проживає у домоволодінні №8 по вулиці Трансформаторній у місті Дніпрі, відповідає категоричною відмовою, а відповідачка уминає зустрічі та розмови.

Представник позивачів ОСОБА_4 у судове засідання 12.09.2017 року не з'явилась, надала суду письмову заяву, якою підтримала позовні у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_5 проти позову заперечувала, просила у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що спірний паркан був збудований ще до того, як власниками стали позивачі, і вказаний порядок користування був встановлений ще з попереднім власником скло-пункту.

Відповідачка чи її представник у судове засідання 12.09.2017 року не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день слухання справи представник повідомлявся належним чином, про що свідчить підпис у розписці про день слухання справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2013 року в рівних частках, по 1/2 частині, на праві власності належить нежитлова будівля скло-пункту, загальною площею 213,9 м.кв., яка розташована по вул. Богомаза, 185 у м. Дніпропетровську.

Власником суміжної земельної ділянки площею 0,1724 га (кадастрові номери :01:547:0005 та :01:547:0006), по вул. Трансформаторній, 8 у м. Дніпрі на підставі договору дарування земельної ділянки від 15.12.2014 року, реєстровий №3045, та договору дарування земельної ділянки від 15.12.2014 року, реєстровий №3049, є відповідачка ОСОБА_3. Земельна ділянка позивачів межує із земельною ділянкою відповідачки по межі літ. Е-Ж-З.

На земельній ділянці по вул. Трансформаторній, 8 у м. Дніпрі був збудований житловий будинок та впритул до будівлі скло-пункту паркан з білої цегли, у зв'язку з чим позивачі не мають доступу для обслуговування та ремонту належної їм будівлі, що підтверджується фотознімками самого паркану та стін будівлі.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається менше незручностей. Оскільки земельна ділянка надається громадянам для будівництва та обслуговування будівлі відповідно до діючого законодавства то відповідач повинен був отримати дозвіл на прибудову, крім того відповідачка порушила п.3.2.1 БНІП «Планування та забудова міських та сільських поселень» ДБН 360-92 з додатками, де зазначено, що забудова допускається в залежності від пожежонебезпечності будівельних матеріалів та складає віддаль від 1 до 3 метрів від межі.

Закриття доступу до нежитлового приміщення суперечить і Правилам пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 р. N 126, згідно з п. 4.1 яких територія підприємств, ділянок, що межують з житловими будинками, дачними та іншими будівлями, протипожежні розриви між будинками, спорудами, майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування тощо повинні постійно утримуватися в чистоті та систематично очищатися від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціально відведені місця. До всіх будівель і споруд підприємства має бути забезпечений вільний доступ. Дані вимоги можливо застосувати і до обслуговування нежитлового приміщення будівлі скло-пункту.

Як зазначила у судовому засіданні представник позивачів, вони не узгоджували і не підписували з власником земельної ділянки по вул. Трансформаторна, 8 у м. Дніпрі акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки.

Також свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він, будучи попереднім власником будівлі скло-пункту, не погоджував межі земельної ділянки з власниками земельної ділянки площею по вул. Трансформаторній, 8 у м. Дніпрі, а паркан почали зводити ще тоді, коли він був власником будівлі, згоди на його будівництво він також не надавав.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

У ході розгляду справи судом неодноразово оголошувалась перерва та надавався сторонами строк для вирішення спору мирним шляхом, однак, як зазначає представник позивачів, батько відповідачки, який проживає у будинку по вул. Трансформаторній, 8 у м. Дніпрі, відповідав відмовою у грубій нецензурній формі, а відповідачка уникає зустрічей та розмови.

Згідно зі ст. 152 п. 2 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання вчинити певні дії, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження та доказується матеріалами справи факт порушення земельного законодавства, будівельних та протипожежних норм, при самовільному встановленні паркану впритул до належної позивачам будівлі скло-пункту, що порушує право позивачів на вільне користування та обслуговування належного їм майна, тому суд вважає усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю нежитловою будівлею скло-пункту, яка розташована по вул. Богомаза, 185 у м. Дніпропетровську, та зобов'язати ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, знести паркан з білої цегли по межі земельної ділянки №185 по вулиці Богомаз у місті Дніпрі Ж-З (позиції 2-3-4) з боку домоволодіння №8 по вулиці Трансформаторній у місті Дніпрі.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 208, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 103, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 21, 373, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю нежитловою будівлею скло-пункту, яка розташована по вулиці Богомаза, 185 у місті Дніпрі.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, знести паркан з білої цегли по межі земельної ділянки №185 по вулиці Богомаз у місті Дніпрі Ж-З (позиції 2-3-4) з боку домоволодіння №8 по вулиці Трансформаторній у місті Дніпрі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: