Номер провадження: 22-ц/785/5755/17
Номер справи місцевого суду: 523/167/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих вчиненням злочину,

ВСТАНОВИЛА:

03.01.2017 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 40 800 гривень і відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 18.07.2008 року о 12 годині 30 хвилин відповідачка, знаходячись на першому поверсі приміщення Одеської обласної клінічної лікарні по вул. Академіка Заболотного,26/32 у м. Одесі зчинила сварку під час якої навмисно завдала позивачці тілесні ушкодження середньої важкості, наносячи удари по голові, тулубу та руках.

ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності і ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2012 року, яка залишена без змін на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2013 року, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року стосовно відповідачки за ст. 122 ч.1 КК України скасовано, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 122 ч.1 КК України закрито зі звільненням її від відповідальності на підставі ст. 1 п.»г», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Позивачці розяснено право звернутись до суду у порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на те, що під час побиття відповідачкою вона втратила свої золоті прикраси на загальну суму 40 800 гривень, крім того, внаслідок неправомірної поведінки і з вини відповідачки вона зазнала тілесних ушкоджень, що встановлено у порядку кримінального провадження та призвело до моральних страждань, позивачка просила також відшкодувати спричинену їй моральну шкоду.

Позивачка і її представник підтримали позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідачка і її представник у суді першої інстанції позов не визнали, посилаючись на недоведеність вимог.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідачки на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень, а у решті вимог відмовив.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, пропуск строку позовної давності за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди і на не обгрунтованість вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Позивачка і її представник у засіданні колегія суддів заперечували проти скарги.

Відповідачка не зявилась у засідання колегії суддів, сповіщена про розгляд справи 12.10.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень апеляційного суду від 31.07.2017 року (а.с.120,121).

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 40 800 гривень і моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень, яка була спричинена 18.07.2008 року о 12 годині 30 хвилин під час сварки та бійки на першому поверсі приміщення Одеської обласної клінічної лікарні по вул. Академіка Заболотного,26/32 у м. Одесі (а.с.1-4).

Суд, відмовляючи у позові про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40 800 гривень (вартість втрачених золотих прикрас) виходив з того, що вимоги у цій частині не доведені (а.с.97-99).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч.1,2 ЦК України).

Постановами слідчого СВ Суворовського РВ від 02.09.2009 року та від 30.06.2011 року відмовлено у порушені кримінальної справи стосовно відповідачки щодо навмисного пошкодження майна позивачки ОСОБА_3 за ст. 194 ч.1 КК України та по факту нападу з метою заволодіти майном ОСОБА_3 за ст. 187 ч.1 КК України (а.с.69-71).

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19.11.2013 року, зокрема зроблено висновок про те, що твердження ОСОБА_3 про наявність у ОСОБА_2 умислу на вчинення нападу з метою заволодіти майном потерпілої у великому розмірі, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень є безпідставними (а.с. 6,7).

Зважаючи на те, що позивачка, належним та допустимими доказами не довела факту спричинення відповідачкою їй матеріальної шкоди у розмірі 40 800 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові у цій частині.

Доводи відповідачки у скарзі про те, що позивачка пропустила строк позовної давності за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки у позові відмовлено за недоведеністю вимог, а строк позовної давності застосовуються у разі, якщо вимоги є обґрунтованими й доведеними.

Крім того, матеріали справи, всупереч ст.267 ч.3 ЦК України, не містять заяви відповідачки про застосування строку позовної давності.

Обгрунтованим є і висновок суду першої інстанції щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 1167 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2008 року о 12 годині 30 хвилин, відповідачка, знаходячись на першому поверсі приміщення Одеської обласної клінічної лікарні по вул. Академіка Заболотного,26/32 у м. Одесі зчинила сварку під час якої навмисно завдала позивачці тілесні ушкодження середньої важкості, наносячи удари по голові, тулубу та руках.

ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності і ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2012 року, яка залишена без змін на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2013 року, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року стосовно відповідачки за ст. 122 ч.1 КК України скасовано, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 122 ч.1 КК України закрито зі звільненням її від відповідальності на підставі ст. 1 п.»г», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року (а.с.6-21).

Оскільки позивачка з вини відповідачки зазнала моральних страждань, які полягають у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з ушкодженням її здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачки щодо неї, виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обовязок відповідачки відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, що відповідає засадам розумності та справедливості.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в рішенні, що у даному випадку принцип невідворотності покарання до цього часу є нереалізованим з обєктивних причин (відповідачка звільнена від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію»), що в свою чергу дало підстави для появи недовіри у позивачки до правоохоронних органів та органів правосуддя.

Крім тоно, незважаючи на встановлення факту неправомірних дій і застосування Закону України «Про амністію», відповідачка заперечує свою провину, не вчинила жодних дій для відшкодування позивачці завданої з її вини моральної шкоди або витрат на лікування.

За таких обставин, рішення суду у частині відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без змін.

Доводи відповідачки у скарзі про те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, а рішення суду у цій частині не мотивованим не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду в рішенні.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5