Справа № 1018/7247/12 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/4629/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 19.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 серпня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню при виданні постанови №50247440 від 31 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати дану постанову.

В обґрунтування скарги зазначало, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходиться виконавчий лист Обухівського районного суду №1018/7247/12 від 12 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №№77.2/СЗ-334.07.2 від 14 вересня 2007 року, а саме: заборгованості за кредитом 300 000 доларів США та заборгованості за процентами по кредиту 109 038,33 доларів США.

22 лютого 2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження.

Однак, 31 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Рубель І.В. видано постанову про повернення цього виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що всіх необхідних дій для встановлення належного боржникові майна державним виконавцем вчинено не було, у звязку із чим він змушений звертатися до суду із такою скаргою.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 серпня 2017 року скаргу задоволено, визнано незаконними дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню при виданні постанови №50247440 від 31 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасовано цю постанову.

Не погоджуючись із цією ухвалою, представник ВПВР Департаменту ДВС Мінюсту України подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вчинено усіх передбачених законом дій щодо знаходження майна боржника, тому видана ним постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України знаходиться виконавчий лист Обухівського районного суду №1018/7247/12 від 12 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором №№77.2/СЗ-334.07.2 від 14 вересня 2007 року, а саме: суму заборгованості за кредитом 300 000 доларів США; суму заборгованості за процентами по кредиту 109 038,33 доларів США.

31 жовтня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» видано постанову ВП №50247440 про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на відсутність майна у боржника.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що представники ДВС не здійснювали примусового проникнення до житла боржника з метою опису наявного у нього майна.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить належного вмотивування наявності обставин, визначених вказаними вище нормами законодавства, які можуть слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження, зокрема не містить відомостей про вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, що вказує на необґрунтованість оскаржуваної постанови, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасною, оскільки державним виконавцем не вжито всіх можливих і необхідних дій для виконання вказаного виконавчого документу, зокрема щодо розшуку та арешту транспортних засобів, проникнення до житла чи іншого володіння боржника, заборони виїзду за кордон тощо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про допущення судом першої інстанції будь-яких порушень норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: