АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рубан С.М.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», компанії Агрітім Канада Консалтинг лтд (Agriteam Canada Consulting ltd) про визнання запису в трудовій книжці недійсним, зобов'язання внести зміни до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року,

встановила:

09.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати запис у трудовій книжці за №10 щодо його звільнення з 30.11.2015 з ініціативи працівника за ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №183і від 30.11.2015 недійсним; зобов'язати Державне підприємство «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» ( далі - ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв») внести зміни до трудової книжки позивача, зазначивши дату його звільнення з ініціативи працівника, ст. 38 КЗпП України, з 28.03.2016 р.; стягнути з ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» та компанії Агрітім Канада Консалтинг лтд, солідарно, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 122 057,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01.11.2014 р. по 30.11.2015 р. перебував у трудових відносинах з юридичною особою - нерезидентом Агрітім Канада Консалтинг лтд в особі директора проекту "Реформування системи кримінальної юстиції щодо неповнолітніх в Україні" ОСОБА_4 на підставі строкового трудового договору № SC-112-VО14-2 від 01.11.2014 та займав посаду офіцера проекту.

В день звільнення він був на роботі в приміщенні відповідача Агрітім Канада Консалтинг лтд, проте трудова книжка йому не була видана з посиланням на те, що вона зберігається у ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв». Відповідачі про його звільнення були проінформовані не менше як за два тижні, але вимогу ст.47 КЗпП України не виконали. Будь-яких поштових повідомлень з вказівкою про необхідність отримати трудову книжку на адресу його місця проживання: АДРЕСА_2 та адресу його місця реєстрації: АДРЕСА_1 від відповідачів не надходило.

03.03.2016 р. він надіслав відповідачу Агрітім Канада Консалтинг лтд лист-вимогу про видачу трудової книжки та здійснення розрахунку за час її затримки.

28.03.2016 р., окремим листом ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», він отримав трудову книжку.

Оскільки відповідачами було порушено вимоги ст. 47 КЗпП України та п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 ( далі - Інструкція №58), у відповідності до ч.5 ст.235 КЗпП України просив позов задовольнити.

Про безпідставність затримки видачі трудової книжки він дізнався з листа ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» від 09.06.2016 р. №651, тому строк звернення до суду з вказаними вимогами вважає не пропущеним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, відповідачами не пропонувалось позивачу отримати трудову книжку на місці його роботи в день звільнення. Трудова книжка позивача в день звільнення знаходилась в дирекції "Інпредкадри" ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців 51/50, що не є адресою відповідачів. В день звільнення його не повідомили, що трудова книжка знаходиться не в роботодавця.

Старший інспектор Захожай О. не мав права підписувати лист від 30.11.2015 №115/1к від імені Дирекції «Інпредкадри», яким начебто проінформовано позивача про місце отримання трудової книжки.

На відому відповідачам фактичну адресу місця проживання позивача жодного повідомлення з вимогою забрати трудову книжку відповідачами не направлялось. Доказів відправки такого повідомлення відповідачами не надано.

Позивач був присутній на роботі в день звільнення 30.11.2015 р., внаслідок чого відповідачі були позбавлені процесуальної можливості застосовувати положення п.4.2. Інструкції №58.

В рішенні суду помилково зазначено, що трудова книжка зберігалась у ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв».

Про необхідність отримання трудової книжки в Дирекції "Інпредкадри" за адресою: м. Київ, Сечових Стрільців, 51/50 його повідомлено не було.

Допущені судом порушення призвели до незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме ст.47, ч. 5 ст.235 КЗпП України, п. 4.1. Інструкції №58, ст.541, 543 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» - ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 липня 2014 року між ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" ( дирекція) та компанією Агрітім Канада Консалтинг лтд (проект), яка є роботодавцем та має своє зареєстроване представництво в Україні в особі уповноваженого представника ОСОБА_4, який діє на підставі доручення б/н від 25.01.2012 року, укладено договір №4056-і/Б, за умовами якого сторони домовились, що вони будуть здійснювати співробітництво в галузі ведення кадрової роботи згідно з п.2.21 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" та бухгалтерського обслуговування з нарахування і виплати заробітної плати працівникам проекту.

Відповідно до умов вказаного договору дирекція приймає на себе обов'язки: вести кадрову роботу проекту у відповідності з вимогами чинного трудового законодавства України ( п.2.1.1); приймати на зберігання, а при необхідності виписувати нові трудові книжки ( п.2.1.2); у відповідності до договорів та повідомлень проекту вносити необхідні записи в трудові книжки на підставі наказів (п.2.1.3).

Проект приймає на себе обов'язки, зокрема, у разі звільнення працівників повідомляти їх письмово (не пізніше дати звільнення) про необхідність отримання ними трудових книжок в Дирекції (п.2.2.7).

Судом встановлено, що 01 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та Агрітім Канада Консалтинг лтд було укладено строковий трудовий договір № SC-112-VО14-2.

06 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до директора проекту "Реформування системи кримінальної юстиції щодо неповнолітніх в Україні" з заявою про звільнення за власним бажанням з 30 листопада 2015 року (а.с.37).

В цей же день, 06 листопада 2015 р., директор проекту "Реформування системи кримінальної юстиції щодо неповнолітніх в Україні" звернувся до директора дирекції "Інпредкадри" ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" з проханням оформити звільнення ОСОБА_1 30 листопада 2015 року згідно ст. 38 КЗпП України та здійснити всі необхідні виплати (а.с.36).

30 листопада 2015 року ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" видано наказ №183і про звільнення ОСОБА_1, координатора проекту "Реформування системи кримінальної юстиції щодо неповнолітніх в Україні", який реалізується компанією "Агрітім Канада Консалтинг Лімітед" (Канада) в Україні, 30 листопада 2015 р. за ст. 38 КЗпП України ( з ініціативи працівника) (а.с.38).

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 2.21 Інструкції №58 трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівнених до них іноземців на території України, зберігаються: в м. Києві - Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв, Автономній Республіці Крим - у філіалі Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв м. Ялти, в областях - в управліннях зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності облдержадміністрацій або підприємствах, визначених обласними державними адміністраціями, у м.Севастополі - в міській державній адміністрації.

Ці організації роблять відмітки у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення з роботи відповідно до трудових договорів і довідок наймачів. Під час влаштування на роботу робиться запис: "Прийнято на посаду _______ (назва представництва компанії) в Україні" і при звільненні робиться запис: "Звільнено з роботи ____________________" із посланням на (причина звільнення) відповідні статті КЗпП України. Запис, зроблений у трудовій книжці іноземними представництвами; іноземними кореспондентами, співробітниками міжнародних організацій та прирівненими до них іноземцями на території України є недійсний.

Відповідно до п. п. 4. 1, 4. 2 вказаної Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

При цьому законодавець пов'язує виплату середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки саме з виконанням обов'язку власника чи уповноваженого ним органу по її видачі, а строк для звернення до суду з вимогами про його стягнення має обраховуватись з часу виконання останнім такого обов'язку.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено та не заперечується представником позивача, що позивач в день звільнення був присутній на робочому місці. При цьому останній був обізнаний з приводу видачі наказу про своє звільнення за власним бажанням відповідно до поданої ним заяви.

З тексту позовної заяви вбачається, що в день звільнення трудова книжка роботодавцем - Агрітім Канада Консалтинг лтд позивачу видана не була з посиланням на те, що вона зберігається в ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв», що спростовує доводи апеляційної скарги в тій частині, що в день звільнення позивачук не повідомили, що трудова книжка знаходиться не в роботодавця (а.с.2).

Доказів того, що позивач звертався в день звільнення або наступного дня до ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» за отриманням трудової книжки, а останнє не виконало свого обов'язку по видачі працівнику трудової книжки, а на дзвінки останнього відповідало лише обіцянками суду надано не було.

Та обставина, що за наслідками неявки позивача за отриманням трудової книжки ДП «Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв» в день його звільнення направило позивачу повідомлення про необхідність отримання трудової книжки в дирекції "Інпредкадри", не є свідченням вини уповноваженого органу у невидачі йому трудової книжки (а.с.39).

Відсутність або наявність повноважень у особи, яка підписала лист №115/1к від 30.11.2015 дирекції «Інпредкадри» про місце отримання трудової книжки, не є обставиною, що перешкоджала позивачу своєчасно отримати трудову книжку за місцем її зберігання.

Посилання позивача на ту обставину, що він не був обізнаний про місце зберігання своєї трудової книжки є необґрунтованими також з огляду на те, що місце зберігання трудових книжок громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівнених до них іноземців на території України є визначеним на законодавчому рівні. При цьому роботодавцем позивача було додатково повідомлено про місце зберігання його трудової книжки.

В письмових запереченнях проти позову відповідач Агрітім Канада Консалтінг лтд зазначав, що позивачу з моменту оформлення трудових відносин було відомо, що дана компанія не може зберігати трудові книжки та вносити записи у трудові книжки українських працівників. Крім підписання договору позивач заповнював на адресу ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" документи, необхідні для оформлення трудових відносин і внесення дирекцією "Інпредкадри" відповідних записів у трудові книжки (а.с.148).

Копію такої заяви позивача, адресованої на адресу ДП "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв" та його структурного підрозділу - дирекції "Інпредкадри", було оглянуто судом в судовому засіданні.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вимог щодо порушення прав позивача на своєчасне отримання трудової книжки при звільненні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №761/32507/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/10439/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.