Справа № 185/3581/17
Провадження № 2/185/2549/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянув у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет іпотеки, суд

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просило суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7 у м. Донецьк, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, від імені іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору купівлі-продажу за ціною не нижче початкової ціни продажу визначеної на підставі оцінки. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право на проведення усіх необхідних дій повязаних із реалізацією Предмета іпотеки, а саме: квартири № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7 у м. Донецьк, в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування . Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору №28В-ДФВ8/2008,укладеного 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, як позичальником, відповідач отримав кредит у розмірі 93 000,00доларів США, терміном до 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,0 % річних. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, 27 травня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено Іпотечний договір 28Вз-ДФВ8/2008, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7, м. Донецьк. 03.12.2009 року Будьоннівським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по справі № 2-2428/09, яким позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користьПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором №28В-ДФВ8/2008від 27.05.2008 року у розмірі 760 672,22 грн. 24 грудня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк", що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №241212ів, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №28В-ДФВ8/2008 від 27.05.2008 року, укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс». 24.12.2012 року на виконання вимог ЗУ «Про іпотеку» між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого, ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав Іпотекодержателя відносно Предмета іпотеки. 17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №28В-ДФВ8/2008 від 27.05.2008 року укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено Договір № 1 відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав Іпотекодержателя відносно Предмета іпотеки. Позичальник ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором і не виконує рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 03.12.2009 року, тому необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомленийпро день та час розгляду справи через засоби масової інформації , заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №28В-ДФВ8/2008 про надання кредитних коштів. Відповідно до умов кредитного договору банк надає ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 93 000,00 доларів США строком користування з 27.05.2008 року по 26.05.2028 року зі сплатою 13,0 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору 27 травня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено Іпотечний договір 28Вз-ДФВ8/2008, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7 у м. Донецьк.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 93 000,00доларів США.

Позичальником ОСОБА_1 договірні зобовязання з повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконувалися, у зв'язку з чим 03.12.2009 року Будьоннівським районним судом м. Донецька ухвалено рішення по справі № 2-2428/09, яким позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором №28В-ДФВ8/2008 від 27.05.2008 року у розмірі 760 672,22 грн.

Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

24 грудня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк", що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №241212ів, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №28В-ДФВ8/2008від 27.05.2008 року, укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс».

24.12.2012 року на виконання вимог ЗУ «Про іпотеку» між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого, ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав Іпотекодержателя відносно Предмета іпотеки.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №28В-ДФВ8/2008 від 27.05.2008 року, укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено Договір № 1 відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав Іпотекодержателя відносно Предмета іпотеки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) .

У відповідності до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув прав позикодавця за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, - тобто такий спосіб реалізації предмета іпотеки чітко регламентований діючим законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Пунктом 42 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло законного права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 37 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Як вбачається із вказаних кредитного договору та договору іпотеки, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Будь-які дані про визнання цих договорів в судовому порядку недійсними суду не надавалися.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Будь-яких належних доказів у спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, як не надано доказів існування заборгованості за кредитним договором у іншому розмірі, ніж вказано позивачем.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 88, 212, 213, 215, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет іпотеки - задовольнити в повному обсязі.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 Геннадійовичаза кредитним договором №28В-ДФВ8/2008 від 27.05.2008 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 734 654 (сімсот тридцять чотири тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 80 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7 у м. Донецьк, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, від імені іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, на підставі договору купівлі-продажу за ціною не нижче початкової ціни продажу визначеної на підставі оцінки.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () право на проведення всіх необхідних дій, повязаних із реалізацією Предмета іпотеки, а саме: квартири № 1, загальною площею 51,2 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, яка розташована по вулиці Фоміна (Куйбишевського району) в будинку № 7 у м. Донецьк, в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування.

Стягнути з ОСОБА_1(ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя В.М. Бондаренко