Справа № 524/9577/16-ц
Провадження № 2/524/630/17
31.05.2017 року м. Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді Андрієць Д.Д.
за участю секретаря Бєлєнького О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
ОСОБА_1 звернуся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В судове засідання позивач не зявився, від його представника, ОСОБА_3, надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В заяві ОСОБА_3 також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав.
Таким чином, з огляду на положення ч.4 ст.169 ЦПК України, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд дійшов висновку про необхідність заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором..
У строки, визначені договором позики, ОСОБА_2 грошові кошти не повернув. 11.10.2016 на його адресу позивачем було направлено вимогу про повернення боргу, що підтверджується копією вимоги, квитанціями від 11.10.2016, копією повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення у лист з оголошеною цінністю від 11.10.2016.
Вказана вимога залишена ОСОБА_2 без виконання.
З огляду на те, що ОСОБА_2 не були виконані свої зобов'язання за договором позики від 08.09.2016 суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь суми боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
В ст.625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що ОСОБА_2 прострочив виконання свого зобов'язання за договором позики, суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних.
Так, за період з 01.10.2016 по 06.03.2017 сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних становить 3515,66 грн. та складається:
В ст.1048 ЦПК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частина 1 ст.1048 ЦК України, містить презумпцію оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Вказане положення спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.
Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Умовами договору позики було визначено, що за порушення строків повернення грошових коштів ОСОБА_2 зобовязувався сплатити пеню в розмірі 10% на суму заборгованості за кожен місяць.
При обрахунку пені, суд виходив з наступного. Згідно п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. В ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Положеннями ЦК України, зокрема статтею 549, визначено, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, визначений сторонами в договорі позики порядок обчислення пені, суперечить вимогам законодавства. З цих підстав, суд не вбачає за можливе в повному обсязі задовольнити вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь пені.
Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, повязані з оплатою судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 426,76 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610-612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 15, 88, 169, 208, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 426,76 грн..
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць