АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року

в справі за позовом Національного університету оборони України до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року Національний університет оборони України звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з кімнати АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку.

Вимоги обґрунтовано тим, що на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних сил України № 172 від 10 вересня 2002 року ОСОБА_1 було прийнято на військову службу до Національної академії оборони України та наказом начальника Національної академії оборони України № 153 від 01 серпня 2006 року виключено зі списків особового складу.

Посилаючись на те, що у зв'язку із проходженням військової служби у 2004 році старший лейтенант ОСОБА_1 на підставі листа-заселення отримав спірну житлову кімнату в гуртожитку, між тим, рішення про виділення спірної кімнати житловою комісією не приймалось, спеціальний ордер на вселення не видавався, а відповідачі за місцем проживання не зареєстровані, ОСОБА_1 на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні не перебуває, а отже, відповідачі без достатніх на те, правових підстав утримують спірну кімнату в гуртожитку академії, яка в подальшому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1089 «Про реорганізацію Національної академії оборони України» реорганізована в Національний університет оборони України, просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на неодноразові виклики не з'являлися, належно повідомлені про день і час удового розгляду справи 17 травня 2017 року та 07 червня 2017 року (а.с.125,136-138), проте про поважність причин неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачів.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 10 вересня 2002 року № 172 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу до Національної академії оборони України.

Встановлено, що наказом начальника Національної академії оборони України від 01 серпня 2006 року № 153 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу академії (а.с.6).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1089 від 17 грудня 2008 року національна академія оборони України реорганізована шляхом перетворення в Національний університет оборони України (а.с.15).

Відповідно до матеріалів справи, на підставі листа №427 від 30 серпня 2004року, виданого начальником тилу Національної академії оборони України ОСОБА_1 було дозволено заселитися в кім.АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно даних, які містяться у довідці від 02 червня 2015 № ГЖК/21 житлової комісії гарнізону м. Київ, ОСОБА_1 в списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні м. Києва не перебуває (а.с.9).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачі без законних на те підстав, без спеціального ордеру, проживають в кімнаті гуртожитку, чим позбавляють можливості Національний університет оборони України використовувати її за цільовим призначенням - для забезпечення проживання слухачів чи викладачів академії.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував правила проживання в гуртожитку, правомірність виділення йому кімнати та вселення в зазначену кімнату академія не оспорює, а тому районний суд неправомірно не врахував зазначені підстави та сплин значного проміжку часу (більше трьох років) з моменту звільнення та подання даного позову, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків суду про відсутність правових підстав до проживання у спірній кімнаті.

Матеріалами справи доведено, що відповідачі без законних правових підстав, у відсутність спеціального ордеру проживають у кімнаті гуртожитку, в якій не зареєстровані.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спірному гуртожитку не зареєстровані, відповідно до справи, зареєстрували своє місце проживання за іншими адресами, що свідчить про забезпечення їх житлом ( а.с.20,21).

При цьому, колегія суддів враховує пункт 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10 січня 2012 року за № 24/20337 (надалі - Інструкція), особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні (абзац 2 пункту 5.10 Інструкції).

Отже, ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 5.10 Інструкції повинен звільнити спірне приміщення гуртожитку, оскільки, як свідчать матеріали справи, має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні та не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Доводи апеляційної інстанції про те, що дія вказаної Інструкції на ОСОБА_1 не розповсюджується, остільки прийнята після його звільнення, не спростовують відсутність спеціального ордеру на проживання в кімнаті гуртожитку, або інших правових підстав до законного проживання в ній.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №760/15762/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4343/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.