04.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/2427/17
Єдиний унікальний номер 205/2427/17
Номер провадження 2/205/1953/17
04 вересня 2017 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання,
Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» 21 квітня 2017 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання.
В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2014 року позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором в розмірі 84 625,13 (вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять пять гривень 13 коп), з яких: 12 100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 70 741,00 грн. заборгованість за процентами; 1 784,13 грн. 3% річних та судові витрати в розмірі 846,25 грн. (вісімсот сорок шість гривень 25 коп.). У звязку з тим, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала зобовязання по поверненню грошових коштів кредитній спілці «Всеукраїнське народне товариство» були спричинені збитки внаслідок росту інфляції та 3 % річних від простроченої суми за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2017 року.
На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» понесені збитки за прострочку грошового зобов'язання за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2017 року в розмірі 92 394,57 грн., що складається з: збитки внаслідок інфляції в розмірі 84 915,82 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 7 478,75 грн. та судові витрати в розмірі 1 900 грн.
Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2014 року позовні вимоги Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором в розмірі 84 625,13 (вісімдесят чотири тисячі шістсот двадцять пять гривень 13 коп), з яких: 12 100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 70 741,00 грн. заборгованість за процентами; 1 784,13 грн. 3% річних та судові витрати в розмірі 846,25 грн. (вісімсот сорок шість гривень 25 коп.). Рішення набрало чинності 14 березня 2014 року. /а.с. 4-6/
Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачем заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2017 року в розмірі 84 915,82 грн., а також трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 7 478,75 грн. за кредитним договором № 056-146-08 від 11 грудня 2008 року, оскільки ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала зобовязання по поверненню грошових коштів кредитній спілці «Всеукраїнське народне кредитне товариство».
В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Проаналізувавши норми ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.
Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2014 року по цивільній справі № 205/9510/13 (провадження № 2/205/1526/14), є грошовим зобов'язанням.
Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивачем зазначено, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала зобовязання по поверненню грошових коштів позивачу були спричинені збитки внаслідок росту інфляції за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2017 року, внаслідок чого просять стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» понесені кредитною спілкою збитки за прострочку грошового зобов'язання в розмірі 92 394,57 грн.
Однак, з боку позивача не надано доказів щодо пред'явлення виконавчого листа до виконання та стану виконання рішення суду, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 510, 524, 526, 533-535, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-5, 10, 14, 30, 38, 40, 59-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання, про стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» понесені збитки за прострочку грошового зобов'язання за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2017 року в розмірі 92 394,57 грн., що складається з: збитки внаслідок інфляції в розмірі 84 915,82 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 7 478,75 грн. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко