У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Univers», третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, стягнення страхового відшкодування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль Honda, державний номерний знак НОМЕР_1. Загальна сума збитків склала 344 908 грн 80 коп. Частина вказаних коштів в розмірі 33 938 грн 83 коп. була сплачена позивачу Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Univers» (далі - ПрАТ «СК «Unives»). ОСОБА_4 зазначала, що страхова компанія не в повному обсязі виплатила їй страхове відшкодування, оскільки сума відшкодування повинна становити 49 тис. грн. Також позивач вказувала, що ОСОБА_5 не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяні їй збитки. Крім того, ОСОБА_4 зазначала, що їй завдано моральну шкоду, розмір відшкодування якої вона оцінила в 5 тис. грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь майнову шкоду в розмірі 295 908 грн 80 коп., суму франшизи в розмірі 1 тис. грн, витрати пов'язані з оцінкою майна в сумі 620 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 тис. грн; стягнути з ПрАТ «СК «Unives» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 15 061 грн 17 коп.; стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати в розмірі 3 175 грн 90 коп.

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що під час дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобом Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, керував водій ОСОБА_7 При розгляді справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_7 допустив порушення правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний ОСОБА_5 транспортний засіб Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2. Загальна сума завданої майнової шкоди склала 111 198 грн 87 коп. СК «Unives» було відшкодовано 20 тис. грн. ОСОБА_5 вважає, що оскільки вина ОСОБА_7 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди також встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, останній повинен сплатити на його користь суму майнової шкоди в розмірі 91 198 грн 87 коп.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 91 198 грн 87 коп., витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи 650 грн та судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34 615 грн 41 коп.; франшизу 500 грн, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 620 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди35 599 грн 44 коп.; витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 650 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого (а випадку вини особи, що заподіяла шкоду, також в залежності від ступеню її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За правилами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку передбаченому законодавством.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 36.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_5 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди на праві власності належав транспортний засіб Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2016 року до ОСОБА_5 застосоване за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень.

Зазначеною постановою суду встановлено, що ОСОБА_5 19 жовтня 2015 року о 17-10 годин, керуючи автомобілем Honda, державний номерний знак НОМЕР_2, біля АДРЕСА_1, при зміні напрямку руху та перед поворотом ліворуч, своєчасно не зайняв відповідне крайнє положення та допустив зіткнення з автомобілем Honda, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_7, чим порушив п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобілі, травмованих немає.

Крім того, з мотивувальної частини постанови вбачається, що згідно висновку експерта № 736/15 від 30 грудня 2015 року дії учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 не відповідають п. 12.3 Правил дорожнього руху та при умові руху зі швидкістю 85-90 км/год, також не відповідають вимогам п. п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди пошкодженого транспортного засобу № 1822 від 15 лютого 2016 року вартість майнової шкоди, заподіяної володільцю автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок пошкодження на дату оцінки 11 лютого 2016 року складала 344 908 грн 80 коп. Вартість майнової шкоди, заподіяної володільцю колісного транспортного засобу, визнана такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу з терміном експлуатації на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не менше його ринкової вартості, відновлювати автомобіль економічно не доцільно.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована відповідачем ПрАТ СК «Unives», що підтверджено полісом № АІ 7409747. Згідно вказаного договору ліміт відповідальності страховика обмежується сумою в 50 тис. грн за шкоду, заподіяну майну, франшиза складає 500 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 190 від 21 лютого 2016 року величина утилізаційної вартості автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 275 677 грн 99 коп.

Страховим актом № ГО-1791/ЗП по полісу № АІ7409747 від 05 лютого 2015 року встановлено, що сума страхової виплати, для сплати потерпілій особі ОСОБА_4 була визначена в розмірі 34 115 грн 41 коп., і була сплачена останній ПрАТ СК «Unives». Вказана сума розрахована виходячи з різниці між ринковою вартість автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1, та його утилізаційною вартістю, за вирахуванням франшизи в розмірі 500 гривень та в розмірі 50 % збитку, з огляду на наявність вини водія ОСОБА_7

На момент розгляду справи, належний ОСОБА_4 автомобіль відремонтовано, відповідно до видаткової накладної від 12 липня 2016 року вартість деталей склала 354 791 грн 26 коп., а вартість ремонтних робіт - 25 300 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди і суми франшизи, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи, що позивач не погодилась з встановленням економічної недоцільності ремонту її транспортного засобу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а тому з ОСОБА_5 на її користь підлягає стягненню сума 34 615 грн 41 коп. (ринкова вартість автомобіля 344 908 грн 80 коп. - утилізаційна вартість 275 677 грн 99 коп. - 34 615 грн 41 коп. розмір страхового відшкодування), крім того с ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 належить стягнути суму франшизи 500 грн, а також витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження 620 грн.

Водночас відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПрАТ СК «Unives», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії страхової компанії при визначені розміру страхового відшкодування ОСОБА_4 є правомірними, страхове відшкодування визначене відповідно до вимог ст. ст. 30, 36.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вони є необґрунтованими.

Частково задовольняючи вимоги зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв, як ОСОБА_5 так і ОСОБА_7, дійшов правильного висновку, що з ОСОБА_7 підлягає стягненню 50 % суми заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко