Справа № 507/918/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2017 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Дармакуки Т.П.,

при секретарі Копищик М.С.,

із участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом товариства із обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов»язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків і упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство із обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» (далі ТОВ ВНФ «Зеленогірське») звернувся до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.12.2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі строком на 10 років, він є орендарем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,08 га, розташованої на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, масив 31, ділянка № 778, власником якої є відповідач по справі ОСОБА_3 Договір оренди від 17.12.2010 року зареєстровано 12.11.2012 року у відділі Держкомзему у Любашівському районі.

Посилаючись на те, що в жовтні 2015 р. ОСОБА_3 в порушення умов договору оренди землі, самовільно зайняла зазначену земельну ділянку, позивач просив зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом надання доступу для її обробітку посіву та збору врожаю та зобов»язати відповідача виконувати умови договору оренди землі від 17.12.2010 р. та стягнути з неї в рахунок відшкодування матеріальних збитків 5150 грн. 93 коп., упущеної вигоди - 25018 грн. 24 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 просив в задоволенні позову ТОВ ВНФ «Зеленогірське» відмовити, вказуючи на те, що вона в 2015 році дійсно самостійно обробляла земельну ділянку, але через рік вона повернула земельну ділянку позивачу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ТОВ ВНФ «Зеленогірське» не підлягає задоволенню виходячи із слідуючого.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 2.08 гектарів у межах згідно планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер № :01:005:0150, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку /а.с.23/.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст.ст. 6, 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Між сторонами по справі, ОСОБА_3 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське» укладено договір оренди землі від 17 грудня 2010 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12 листопада 2012 року за № 01897 /а.с.18-20/.

З умов зазначеного договору вбачається, що ОСОБА_3 надала, а ТОВ ВНФ «Зеленогірське» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гвоздавської сільської ради площею 2,08 га, строком на 10 років.

Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставу своїх вимог, позивач вказує, що ОСОБА_3 в порушення умов договору, самовільно зайняла земельну ділянку та на підтвердження надав акт обстеження земельної ділянки від 30 листопада 2015 року , із якого вбачається, що комісією було встановлено, що невідомою особою здійснено самозахват земельної ділянки № 778.

Проте, в судовому засіданні представник відповідача на підтвердження своїх заперечень надав довідку Гвоздавської сільської ради від 10 жовтня 2017 р. про те, що земельна ділянка 778 , масив 31, кадастровий номер № :01:005:0150, яка належить ОСОБА_3 перебуває в оренді та обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське».

За таких обставин , аналізуючи, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позивачем не доведено, що на момент розгляду справи має місце самовільне зайняття ОСОБА_3 земельної ділянки, яка відповідно до умов договору передана в оренду позивачу. З огляду на те, що ОСОБА_3 не перешкоджає позивачу використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, а тому вимоги про зобов»язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом надання доступу для її обробітку посіву та збору врожаю та зобов»язання відповідача виконувати умови договору оренди землі від 17.12.2010 р. не підлягають задоволенню.

В той же час, представник відповідача визнав, що один посівний сезон ОСОБА_3 користувалася своєю земельною ділянкою. Проте, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальних збитків в розмірі 5150 грн. 93 коп., упущеної вигоди - 25018 грн. 24 коп. не підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом із тим, розміри збитків , завданих власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку визначаються комісіями, створеними районними державними адміністраціями відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Проте, в матеріалах справи відсутній висновок комісії, яка уповноважена визначати розмір відшкодування збитків заподіяних позивачу як землекористувачу, а тому позивач, в установленому порядку, не довів розмір збитків, заподіяних йому діями відповідача.

Суд розглядає цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду .

З мотивів, викладених вище, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-11, 60-64, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову товариства із обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов»язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальних збитків і упущеної вигоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.П. Дармакука