Справа № 373/690/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 р. Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Реви О.І.

при секретарі Домантович О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 і просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті 09.07.2016 року сина ОСОБА_3, який прийняв спадщину за заповітом після смерті 26 травня 2012 року ОСОБА_4 на спадкове майно: земельні ділянки № № 396, 397, загальною площею 4,4196 га, що складаються із ділянок площею 0,7839 га, 0,6303 га, 2,1165 га та 0,8889 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належали ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075847, виданого 04.03.2004 Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 501.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджує свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 374704, виданим 11.07.2016 виконавчим комітетом Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є матірю померлого ОСОБА_3. Вона після смерті сина прийняла спадщину відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, про що свідчать матеріали вказаної спадкової справи.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, в тому числі й таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3, немає.

28.01.2017 державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_5 на імя позивача було видане Свідоцтво про право власності на спадщину за законом на житловий будинок № 16 по вулиці Садова в с.Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області, що належав ОСОБА_3 на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.06.2013.

Відповідно до постанови від 28.01.2017 року № 200/02-31, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, що позбавило позивача можливості оформити спадщину на своє імя.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті 26 травня 2012 року ОСОБА_4, підтверджується матеріалами спадкової справи № 426 за 2012 р. ОСОБА_4.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач Великокаратульська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовано, що право на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи.

В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, що врегульовано ч.4 ст.174 ЦПК України.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1225, 1235, 1269, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 213, 214, 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом після смерті 09.07.2016 року сина ОСОБА_3, який прийняв спадщину за заповітом після смерті 26 травня 2012 року ОСОБА_4, на спадкове майно, яке складається із земельних ділянок № № 396, 397, загальною площею 4,4196 га, що складаються із ділянок площею 0,7839 га, 0,6303 га, 2,1165 га та 0,8889 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належали ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 075847, виданого 04.03.2004 Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 501.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. І. Рева