ухвала

менем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_8 і після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини нерухомого майна, а саме будинків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

Померлим заповіт складений не був.

06 листопада 2015 року він разом зі своїм братом відповідно до роз'яснень, отриманих ним по телефону від фахівця Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, написали заяви про прийняття спадщини після смерті батька та направили їх поштою до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори.

17 листопада 2015 року позивач разом зі своїм братом зателефонували до нотаріальної контори та поцікавитись, чи отримані листи та чи правильно оформленні їхні заяви, на що отримали відповідь, що їм потрібно з'явитись після 29 листопада 2015 року для оформлення свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, ОСОБА_6 був переконаний, що направив до нотаріальної контори правильно оформлену заяву про прийняття спадщини.

На початку грудня 2015 року позивач отримав лист із Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, в якому було повідомлено, що його заява оформлена з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України так як його підпис в заяві про прийняття спадщини не посвідчений нотаріально, хоча під час консультації за телефоном фахівець нотаріальної контори йому цього не пояснив.

Крім того, вказаний лист нотаріуса датований 10 листопада 2015 року, однак був направлений позивачу лише 01 грудня 2015 року, про що свідчить дата, проставлена на штампі конверта поштового відправлення.

14 грудня 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, де отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що строк для прийняття спадщини ним пропущений, та рекомендовано звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визнано поважною причину пропуску для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6.

Визначено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька - ОСОБА_8 тривалістю в три місці з моменту набрання чинності рішенням суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька не зі своєї вини. А з тих причин, що лист про необхідність дооформлення заяви про прийняття спадщини був направлений позивачу та отриманий ним вже після закінчення такого строку.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції у повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Кривому Різі Дніпропетровської області помер батько ОСОБА_6 - ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На день смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, яке складається з частини нерухомого майна, яка розміщена у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, а саме будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

З матеріалів справи встановлено, що позивач своєчасно направив поштою заяву про прийняття спадщини до Сьомої криворізької нотаріальної контори в якій чітко виразив свою волю на прийняття спадщини, яка була одержана нотаріальною конторою 10 листопада 2015 року, що підтверджується копією листа в.о. завідувача Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою від 10 листопада 2015 року за вих. № 1719/02-14.

В цьому ж листі вказано, що подана позивачем заява складена з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та позивачу необхідно з'явитись до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Згідно із поштовим штемпелем на конверті вбачається, що цей лист на ім'я позивача відправлений 01 грудня 2015 року.

Судами також встановлено, що позивач 14 грудня 2016 року з'явився до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, але постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, в зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись у нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з п.п. 3.3-3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Пунктами 3.15, 3.16 Порядку передбачено, що якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу (п. 3.23).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Так, апеляційний суд вищевикладеного належним чином не врахував, не звернув уваги на те, що додатковий строк може бути надано особі, яка вчасно не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, при цьому судами було встановлено, що позивач своєчасно направив поштою заяву про прийняття спадщини, однак через направлення нотаріусом позивачу листа про необхідність дооформлення заяви про прийняття спадщини та отримання ним такого вже після закінчення такого строку, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини та не витребував матеріалів спадкової справи, не встановив під час вирішення спору всіх обставин, що мають значення для справи, не надав їм юридичної оцінки та дійшов передчасного висновку про задоволення позову, на що суд апеляційної інстанції також уваги не звернув.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим й воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак