Справа № 308/3028/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Коціпак З.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини в тому числі за минулий час та утримання матері у звязку із проживанням нею дитиною до трьох років,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини в тому числі за минулий час та утримання матері у звязку із проживанням нею дитиною до трьох років. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що сторони проживали в громадянському шлюбі за час якого народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, просить суд задовольнити позов, та винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в тому числі за минулий період, а саме три останні роки, а також стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_1 у звязку з проживанням з нею дитини до трьох років в розмірі 1500грн., в тому числі за минулий період, а саме за один рік.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи, просили суд винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в тому числі за минулий період, а саме три останні роки, а також стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_1 у звязку з проживанням з нею дитини до трьох років в розмірі 1500грн., в тому числі за минулий період, а саме за один рік.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, 08.05.2012 року в розмірі 2000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, представник відповідача пояснив, що твердження позивачки про ухилення від утримання дитини не відповідають дійсності, так як відповідач ОСОБА_4 та його мати систематично допомагають дитини ОСОБА_6 в забезпеченні дитиною всіма необхідними речами такими як одяг та продуктами харчування.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_4М перебували в цивільному шлюбі, за час якого народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст.142 СК України діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки в шлюбі між собою.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони проживають окремо, фактично цивільний шлюб є припиненим.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Із п.2 ч.1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

Однак, позивачка ОСОБА_1 в підтвердження своєї вимоги, про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, в супереч вимог ч.1 ст.191 СК України, не надала суду жодних належних доказів вжиття певних заходів щодо одержання аліментів з батька дитини, таких, наприклад, як звернення до ОСОБА_4 з вимогою забезпечувати власну доньку чи до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину, або направлення йому листів з такої вимогою чи на адресу його місця роботи. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою відповідача, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Натомість, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_4 та його мати систематично допомагають дитині ОСОБА_5 в забезпеченні дитиною всіма необхідними речами.

Окрім того, дане твердження представника відповідача не було спростовано позивачкою чи її представником в судовому засіданні.

А тому, суд приходить до переконання, що вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час не підлягає задоволенню, як така, що необґрунтована та не підтверджена належними доказами.

У відповідності до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Однак, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, тоді як позивачка звернулася до суду з даною вимогою 27.05.2016 року, тобто по досягненню дитиною чотирьох років, суд вважає, що дана вимога є такою, що заявлена безпідставно, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000грн., починаючи з 27.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 88, 114, 118, 119, 218 ЦПК України, ст.ст. 84, 91, 142, 180 183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини в тому числі за минулий час та утримання матері у звязку із проживанням нею дитиною до трьох років задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000/дві тисячі/грн. щомісячно, починаючи з 27 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 551/пятсот пятдесят один/грн. 20коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб до Апеляційного суду Закарпатської області і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_7