АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/692/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьма Р. М., Хома М. В.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю представника Тернопільського районного відділу ДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2012 року по справі за поданням державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (правонаступник Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосовно ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із вищевказаним поданням.

В обґрунтування заявлених вимог державний виконавець зазначив, що першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н-409, виданого Тернопільським міськрайонним судом 14 квітня 2010 про стягнення з ОСОБА_2 34360.65 грн. в користь ПАТ КБ «ПриватБанк», виконавчого листа № 2-1889 від 23 липня 2010 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ВАТ «Універсал Банк» 78093.78 грн., виконавчого листа №2-3203, виданого Тернопільським міськрайонним судом 24 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Індустріально експортний банк» 173527.17 грн., виконавчого листа №2-а-1970/1407/11, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29 червня 2011 про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави 895.62 грн., а також постанови №055919, виданої ДАІ 13 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави штрафу в розмірі 102.00 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2012 року подання задоволено.

Встановлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ЕН №534000, виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 23 квітня 2003 року, ІДН: НОМЕР_1, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта до виконання зобов'язань згідно: судового наказу №2-н-409, виданого Тернопільським міськрайонним судом 14 квітня 2010 про стягнення з ОСОБА_2 34360.65 грн. в користь ПАТ КБ «ПриватБанк», виконавчого листа № 2-1889 від 23 липня 2010 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ВАТ «Універсал Банк» 78093.78 грн., виконавчого листа №2-3203, виданого Тернопільським міськрайонним судом 24 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Індустріально експортний банк» 173527.17 грн., виконавчого листа №2-а-1970/1407/11, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29 червня 2011 про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави 895.62 грн., а також постанови №055919, виданої ДАІ 13 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави штрафу в розмірі 102.00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність ухилення боржника від виконання зобовязання.

В судове засідання представник Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, який є правонаступником першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції не зявився, надіславши заяву, з якої вбачається, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень зведене виконавче провадження № 25813768 про стягнення боргів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, знаходиться на виконанні в Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Київська, 3 а, в звязку із чим просять повістки про виклик до суду надсилати на адресу вищезазначеного відділу.

Представник Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 Суду пояснила, що на виконанні відділу ДВС дійсно перебуває звелене виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 Заборгованості в користь різних кредиторів. Дане виконавче провадження заведене на підставі повторно предявлених до виконання виконавчих документів. В даному провадженні відсутні будь-які відомості щодо ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2012 року, яка оскаржена боржником в апеляційному порядку, оскільки Тернопільський районний відділ ДВС не є правонаступником першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції. Всі матеріали з даного приводу повинні знаходитися в архіві Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, який є правонаступником ліквідованого першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції

Апелянт в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, апелянт подав заяву про розгляд справи без його участі та просив апеляційну скаргу задоволити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши за матеріалами справи доводи скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання та обмежуючи ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив із того, що останній на час розгляду подання ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Із вказаним висновком колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Станом на грудень 2012 року на виконанні в першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходилося зведене виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н-409, виданого Тернопільським міськрайонним судом 14 квітня 2010 про стягнення з ОСОБА_2 34360.65 грн. в користь ПАТ КБ «ПриватБанк», виконавчого листа № 2-1889 від 23 липня 2010 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ВАТ «Універсал Банк» 78093.78 грн., виконавчого листа №2-3203, виданого Тернопільським міськрайонним судом 24 вересня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Індустріально експортний банк» 173527.17 грн., виконавчого листа №2-а-1970/1407/11, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29 червня 2011 про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави 895.62 грн., а також постанови №055919, виданої ДАІ 13 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь держави штрафу в розмірі 102.00 грн. (постанови про відкриття виконавчих проваджень від 10 серпня 2010 року, 20 серпня 2010 року, 26 листопада 2010 року, 28 липня 2011 року та 16 серпня 2012 року)

26 серпня 2010 року державним виконавцем вчинено запити до реєструючих органів, а саме: Відділ державних реєстраторів Тернопільскої міської ради, УДАІ УМВС України в Тернопільській області та ТзОВ «Міське БТІ» з метою отримання інформації щодо наявності зареєстрованого рухомого та нерухомого майна в боржника.

Згідно повідомлення ТзОВ «Міське БТІ» боржник не має зареєстрованого права власності на нерухоме майно в м.Тернопіль.

Відповідно до повідомлення Інспекції державного технічного нагляду Тернопільської облдержадміністрації с/г техніка за боржником не зареєстрована.

Згідно повідомлення Управління держкомзему у м.Тернополі інформація про державну реєстрацію документів, які посвідчують право володіння чи користування земельними ділянками ОСОБА_2 в управлінні відсутня.

16 листопада 2010 року державним виконавцем вчинено вихід за місцем виконання рішення суду, а саме: м.Тернопіль, вул.Карпенка, 14/78, однак перевірити майновий стан боржника не вдалося у зв'язку з відсутністю останнього, про що складено акт державного виконавця.

Відповідно до повідомлення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_2 має 5 відкритих рахунків в банківських установах.

Згідно повідомлення УДАІ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_2 належить автомобіль ВАЗ 2107 (1989 р.в.).

20 грудня 2010 року державним виконавцем вчинено вихід за місцем виконання рішення суду, а саме: м.Тернопіль, вул.Карпенка, 14/78, однак майно, яке належить боржнику, а саме транспортний засіб ВАЗ 2107 (1989 р.в.) не виявлено, про що складено акт державного виконавця від 20 грудня 2010 року.

21 грудня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук автомобіль марки ВАЗ 2107, легковий седан-В, 1989 року випуску, білого кольору, ДНЗ 24123 ТІ, копію якої направлено боржнику до відому та УДАІ УМВСУ в Тернопільській області до виконання за вих.№19/42315-10.

Державним виконавцем 10 січня 2011 року винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено сторонам до відому та в банківські установи, в яких зареєстровано рахунки боржника - до виконання.

Також, державним виконавцем 31 січня 2011 року винесено постанову про зупинення зведеного виконавчого провадження №25813768, оскільки 21 грудня 2010 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника та направлено на виконання в УДАІ УМВСУ в Тернопільській області.

23 червня 2012 року державним виконавцем направлено запит в УДАІ УМВС України в Тернопільській області про стан виконання постанови про розшук майна боржника.

20 липня 2012 року державним виконавцем направлено вимогу про списання коштів, які містяться на рахунках боржника в банківських установах.

02 липня 2012 року державним виконавцем вчинено вихід за адресою: м.Тернопіль, вул. Карпенка, 14/78, та встановлено, що ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, місце його фактичного проживання невідоме, майно, яке б належало боржнику та на яке можна було б звернути стягнення в житловому приміщенні за даною адресою відсутнє, про що виконавцем складено відповідний акт.

Згідно довідки, наданої адресно-довідковим бюро при УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такий, що проживає в Тернопільській області, не значиться, оскільки 26 червня 2012 року виписався в Львівську область.

Згідно повідомлення Управління у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб від 30 листопада 2012 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, 15 грудня 2010 року документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ №150657.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Також п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

У відповідності до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Ухилення від виконання юридичного обов»язку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, які він має змогу виконати.

Сам факт невиконання боржником своїх зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що не зайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань, в зв»язку із чим апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2012 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2012 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (правонаступник Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3