Справа №591/1677/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/861/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Сумській області

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2017 року

в цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром», заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, про визнання незаконними дій державних виконавців відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області, скасування постанов державних виконавців про скасування процесуального документа, про стягнення витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області щодо винесення постанови від 13 лютого 2017 року про скасування процесуального документа по виконавчому провадженню № 42195984.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області щодо винесення постанови від 17 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 42195984 та постанови від 17 березня 2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53600594.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області від 13 лютого 2017 року про скасування процесуального документа по виконавчому провадженню № 42195984.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області від 17 березня 2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 42195984.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області від 17 березня 2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53600594.

Вказану ухвалу суду Головне територіальне управління юстиції у Сумській області оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі управління, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні вимог скарги за безпідставністю і необґрунтованістю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ПАТ «Сумихімпром» Паламаренко Т.І. про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Юськової В.В. від 24 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 591/1151/13-ц, виданого 13 лютого 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ПАТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_4 200000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та вказано про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду в семиденний строк з моменту винесення даної постанови, для чого надати документальне підтвердження з приводу виконання рішення суду (а.с. 10, 118).

Проте, на підставі поданої боржником заяви вказаний головний державний виконавець постановою від 03 березня 2014 року відклав провадження виконавчих дій з примусового виконання вказаного виконавчого листа на строк до 13 березня 2014 року (а.с. 11, 12, 13, 119, 120).

Відповідно до платіжного доручення від 13 березня 2014 року за № 50503 ПАТ «Сумихімпром» перерахувало на рахунок Головного управління юстиції у Сумській області кошти на відшкодування заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 200000 грн., які за розпорядженням головного державного виконавця Юськової В.В. від 14 березня 2014 року за № 42195984/7/13 були перераховані на розрахунковий рахунок стягувача (а.с. 14, 15, 120, 121, 122, 123).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Юськової В.В. від 28 травня 2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ПАТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_4 заподіяної їй моральної шкоди (а.с. 17, 124).

Однак, постановою іншого головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Діхтяренко В.О. від 13 лютого 2017 року вказану постанову головного державного виконавця Юськової В.В. від 28 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження було скасовано (а.с. 19-20, 126).

Крім того, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. від 17 березня 2017 року було стягнуто з боржника ПАТ «Сумихімпром» витрати на проведення виконавчих дій у сумі 72 грн. 86 коп. (а.с. 22-24, 128-129), яку ПАТ «Сумихімпром» отримало 20 березня 2017 року (а.с. 21, 22-24).

На виконання вказаної постанови старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. постановою від 17 березня 2017 року відкрив виконавче провадження з виконання вказаного процесуального документа (а.с. 26-27), яку боржник отримав 22 березня 2017 року (а.с. 25).

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник у встановлений державним виконавцем строк самостійно виконав рішення суду щодо стягнення з нього моральної шкоди, у зв'язку з чим у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій.

На підставі наведеного, суд визнав неправомірними дії державного виконавця щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та скасував вказані постанови разом з постановою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Обов'язки і права виконавців регламентовані статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких відсутнє повноваження державного виконавця скасовувати винесені ним чи іншим виконавцем постанови, в тому числі, про закінчення виконавчого провадження.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги стягувача стосовно неправомірності дій державного виконавця в частині скасування постанови іншого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а потім і відкриття знову виконавчого провадження за тим же виконавчим листом, а також про незаконність вказаних виконавчих документів.

Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Зокрема, частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 2014 рік) передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 35 зазначеного Закону (в редакції, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 27 цього ж Закону (в редакції, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин), у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин) Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, ураховуючи обставини того, що боржник у визначений йому державним виконавцем строк, тобто до 13 березня 2014 року, самостійно виконав рішення суду про стягнення з нього на користь стягувача ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 200000 грн., тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з вказаного боржника витрат виконавчого провадження, у зв'язку з чим дії державного виконавця щодо винесення відповідної постанови про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій в сумі 72 грн. 86 коп. є неправомірними, а вказана постанова підлягає скасуванню, як незаконна, як і постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження також.

У зв'язку із зазначеним, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, що спростовується вищенаведеними вимогами закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування ухвали суду.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню, отже, ухвалу місцевого суду від 12 квітня 2017 року в даній справі необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1; 312 ч.1 п.1; 314 ч.1 п.4; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Сумській області відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -