У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 864 грн 61 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5 % річних, строком користування до 22 вересня 2028 року. ОСОБА_3 взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконуються, станом на 25 листопада 2015 року заборгованість складає 258 110 грн 98 коп. Таким чином, банк просив позов задовольнити та стягнути кредитну заборгованість.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 178 192 грн 13 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2016 року залишені без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо погашення отриманих кредитних коштів відповідно до обумовленого сторонами графіку погашення, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту та відсотках. Зменшення розміру пені на 60 тис. грн здійснено на підставі ч. 3 ст. 551 ЦПК України, враховуючи, що розмір пені значно перевищує заборгованість по кредиту та відсоткам, відповідач є учасником бойових дій.

Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками суду першої інстанції та зазначив, що той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 26 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 93 864 грн 61 коп., який наданий на споживчі потреби в сумі 83 тис. грн та на сплату страхових платежів у розмірі 10 864 грн коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 22 вересня 2028 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, 26 вересня 2008 року між сторонами укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 973 кв. м, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 25 листопада 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 258 110 грн 98 коп., яка складається з поточної заборгованості за кредитом 58 859 грн 35 коп., заборгованості по сплаті відсотків 59 332 грн 78 коп., заборгованість по пені за несплату кредиту у розмірі 2 002 грн 80 коп., заборгованості за пенею по несплаті кредиту у розмірі 137 916 грн 05 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, правильним є висновок судів про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості з боржника.

Крім того, судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року 6-738цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом апеляційної інстанції установлено, що у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по пені, яка подана до винесення рішення місцевим судом, згідно із вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що якщо сторона не брала участі у розгляді справи у суді першої інстанції у випадках, передбачених законом, то зазначене може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування строків позовної давності.

Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності при розгляді справи апеляційним судом.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик