печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2017 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гладун Х.А.,

при секретарі Василевська А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, зацікавлена особа: Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить встановити факт її проживання на території України станом на 13.11.1991 р.

В судовому засіданні заявник та його представник доводи заяви підтримали та просили її задовольнити

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, підтримав раніше подані через канцелярію суду письмові пояснення.

Дослідивши матеріали поданої заяви, заслухавши думку осіб, які з'явились в судове засідання, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями Розділу 6 передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме у ч. 1 ст. 256 ЦПК України вказано, які факти можуть бути встановлені у судовому порядку. В окремому провадженні можуть бути встановлені такі юридично значимі факти, як: 1) родинні відносини між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтво, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрація шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерть особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерть особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст. 256 цього Кодексу визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що народилася 28.08.1971 р. у м. П'ятигорськ, Ставропольського краю, СРСР. Після досягнення 16-віку у встановленому на той час порядку була документована паспортом громадянина СРСР. В подальшому, після досягнення заявником 25-річного віку, за місцем попереднього проживання м. П'ятигорськ в її паспорт громадянина СРСР компетентними органами проставлено дані про належність заявника до громадянства Російської Федерації, а згодом нею отриманий паспорт громадянина Російської Федерації.

Разом з тим, в період з 20.10.1988 р. по 01.07.1993 р. вона проходила навчання в Державній академії легкої промисловості України та була зареєстрованою у АДРЕСА_1. Таким чином, станом на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України», 13.11.1991 р., вона постійно проживала на території України, що в розумінні положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону України, на думку заявника, є підтвердженням його належності до громадянства України.

При цьому, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на даний час на території України має статус іноземця, документована паспортом громадянина Російської Федерації, на території України має посвідку на тимчасове проживання за місцем реєстрації її матері: АДРЕСА_2, працевлаштована в Україні.

Чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про громадянство України" та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, чітко регламентований порядок набуття іноземцем громадянства України.

Зокрема, оформлення набуття громадянства України здійснюється виключно за ініціативою особи. Клопотання про набуття громадянства України може подати не тільки особа без громадянства, а й іноземець, який зобов'язується припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту реєстрації його громадянином України.

Особи, які набули громадянство України та взяли зобов'язання припинити іноземне громадянство, документуються тимчасовими посвідченнями громадянина України терміном до 2 років. Паспорти громадянина України таким особам видаються лише після припинення ними іноземного громадянства або в разі подання декларацій про відмову від іноземного громадянства.

Таким чином, вказані вимоги заявника про встановлення факту проживання заявника на території України станом на 13.11.1991 р. з метою підтвердженням належності заявника до громадянства України, не можуть бути предметом розгляду в окремому провадженні, оскільки не охоплюються поняттям непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У частині 4 ст. 256 ЦПК України вказано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з вищевикладеного, підстав та предмету заявлених вимог в порядку окремого провадження, суд приходить до висновку про наявність спору про право та належність звернення з вказаними вимогами в порядку позовного провадження, встановленому ст.ст.107-114, 118, 119, 120 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.234, 256, 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, зацікавлена особа: Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.А. Гладун