Справа № 473/751/17
РІШЕННЯ

іменем України

"10" жовтня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

за участю представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОТП Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ПАТ ОТП Банк" звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ML-401/018/2008 строком до 25 лютого 2023 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 101500 гривень з і сплатою процентів за користування кредитом у розмірі відповідно до умов кредитного договору.

В забезпечення повернення кредиту між банком та відповідачем ОСОБА_1 27.02.2008 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязувався солідарно відповідати по зобовязанням ОСОБА_3 по кредитному договору в тому числі і сплачувати проценти за користування кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач не виконував свої зобовязання перед банком, в звязку з цим станом на 07.12.2016 року виникла заборгованість 65261 грн. 78 коп., з яких:

51 877 грн.68 коп. - заборгованість по кредиту;

13 384 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

Позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та солідарно стягнути з відповідачів вказану заборгованість.

В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив позов розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово та належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що договір поруки припинив свою дію в силу ч.4 ст.559 ЦК України, а саме у зв'язку з закінчення шестимісячного строку в межах якого позивач повинен був пред'явити вимоги до поручителя. Крім того вважав, що позивачем не доведено належним чином розмір заборгованості за кредитним договором, та не зазначено підстав для зміни процентної ставки.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 27.02.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ML-401/018/2008 строком до 25 лютого 2023 року, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 101500 гривень з і сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99% + FIDR.

В забезпечення повернення кредиту між банком та відповідачем ОСОБА_1 27.02.2008 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязувався солідарно відповідати по зобовязанням ОСОБА_3 по кредитному договору в тому числі і сплачувати проценти за користування кредитом.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер №1 від 27 лютого 2008 року (а.с.17).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка складається із заборгованості з основної суми боргу 51877,68 грн. та заборгованості зі сплати відсотків 13384 грн. 10 коп.

Таким чином, суд, з урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту та процентам за користування кредитом, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано.

В матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи Банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення позичальником вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово його звільняли від виконання взятих на себе зобов'язань.

При вирішенні вимог позивача щодо стягнення вказаного боргу з відповідача ОСОБА_1 (поручителя), суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому строк, передбачений вищевказаною нормою є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку предявлення вимог до поручителя (саме позовних вимог) цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Отже, виходячи з наведеного, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем) (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-28цс14 від 10.09.2014 року).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме досудової вимоги від 12.12.2016 року (а.с.21) вимогу до поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку Банк предявив поза межами строку, визначеному у договорі поруки, після встановленого кредитором строку для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України.

За такого, договір поруки між сторонами припинив свою дію, тому вимоги позивача до ОСОБА_1 є безпідставними, в зв'язку з чим в задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача належить до стягнення судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218, 224-228, 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML -401/018/2008 від 27.02.2008 року, що утворилася станом на 07.12.2016 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 51 877 гривень 68 коп., заборгованість за процентами в розмірі 13384 гривні 10 коп.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення, мають право оскаржити рішення протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення .

Суддя М.М. Ротар