ухвала

іменем україни

04 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Регіональної газової компанії «Львівгаз», третя особа - ОСОБА_7, про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що йому, та його дружині ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. З моменту отримання у власність вказаної квартири вона була від'єднана від централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позивач постійно проживає в зазначеній квартирі та з метою забезпечення належних житлових умов потребує облаштування індивідуального опалення. Однак, звернувшись до відповідача з вимогою надати технічні умови на обладнання індивідуального опалення квартири, отримав відмову. У зв'язку з тим позивач змушений був звернутися до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано Регіональну газову компанію «Львівгаз» видати технічні умови на обладнання індивідуального опалення квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з Регіональної газової компанії «Львівгаз» в користь ОСОБА_6 551 грн 20 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» просить скасувати судові рішення, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що квартира АДРЕСА_1 від'єднана від центрального опалення та гарячого водопостачання з 2000 року, а тому позивач вправі звернутися за видачею йому технічних умов для облаштування індивідуального опалення.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач у справі ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 06 травня 1999 року, виданим на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р. 08 квітня 1999 року за реєстровим № 987 та записаного в реєстрову книгу № 17 за реєстровим номером 33700.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що квартира АДРЕСА_1 від'єднана від централізованого опалення та гарячого водопостачання з часу її придбання позивачем.

Зазначене підтверджується довідкою від 11 вересня 2015 року № 01/1, виданою Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго» на прізвище ОСОБА_6

Із довідки Львівського комунального підприємства «Рембуд» від 25 травня 2016 року № 108 вбачається, що мешканці квартири АДРЕСА_1 з 2000 року дійсно не користувалися централізованим опаленням та гарячим водопостачанням і їм не проводилося нарахування за дані комунальні послуги.

12 жовтня 2015 року позивач в позасудовому порядку звертався до голови правління ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» щодо отримання інформації про порядок влаштування у своїй квартирі індивідуального опалення та отримав відповідь від 26 жовтня 2015 року № ЛВ 0712-8299-15 із якої вбачається, що однією з умов влаштування індивідуального опалення та дачі згоди на виготовлення технічних умов є дозвіл на відключення від системи центрального опалення .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Відповідно до п. 6.34 ДБН В 2.5-20-2001 (в редакції від 11 травня 2010 року) встановлює, що для опалення приміщень житлових будинків висотою до 10 поверхів включно допускається передбачати газові каміни, конвектори, калорифери та інші типи опалювального газового обладнання заводського виготовлення з відводом продуктів згоряння через зовнішню стіну будинку (за схемою, передбаченою заводом-виготовлювачем). При цьому подачу газу до газового обладнання, встановлюваного в приміщеннях житлового будинку (у тому числі і розташованих в них громадських установ) слід передбачати самостійними відгалуженнями, на яких у місці приєднання до газопроводу повинні установлюватися поза приміщеннями, де встановлено газове обладнання, вимикаючі пристрої. Зєднання труб, що прокладаються в житлових (службових) приміщеннях, слід виконувати зварними, різьбові зєднання допускаються тільки в місцях підключення газопроводу до опалювального газового обладнання та установки вимикаючого пристрою.

Газові пальники опалювального газового обладнання повинні бути оснащені автоматикою безпеки та регулювання, які відповідають вимогам розділу 11.

При установці зазначених приладів необхідно дотримуватися вимог, передбачених п. 6.44.

Згідно з п. 6.27 ДБН в житлових будинках дозволяється передбачати установку опалювального газового обладнання для поквартирного опалення, гарячого водопостачання та побутових плит.

Крім того, як вбачається з п. 1.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, даний порядок застосовується при відключенні окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Враховуючи те, що позивачем ставиться питання лише про видачу технічних умов на обладнання індивідуального опалення квартири АДРЕСА_1, крім цього, в судовому засіданні встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 вже відключене від централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак