Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення державних виконавців Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Орловської І.В. та Данієлян С.А., стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що 04 листопада 2011 року видано виконавчий лист з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 242 178,21 доларів США. На підставі заяви стягувача від 05 листопада 2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області) від 07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження. 31 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області Орловською І.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Про відкриття вказаного вище виконавчого провадження ОСОБА_4 відомо не було. В подальшому заявник дізнався, що 22 серпня 2016 року відкрито ще одне виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду. ОСОБА_4 вказує, що постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, виконавчий лист потрібно було пред'являти за місцем проживання боржника.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати незаконними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень від 07 листопада 2014 року та від 22 серпня 2016 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року визнано незаконними та скасовано постанови про відкриття виконавчих проваджень від 07 листопада 2014 року та від 22 серпня 2016 року, які були винесені державними виконавцями Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Обухівський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області) Орловської І.В. та Данієлян С.А.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та відповідно у задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення державних виконавців Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Орловської І.В. та Данієлян С.А. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 242 178,21 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 1 922 410,64 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

04 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист з примусового виконання вказаного вище рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа від 04 листопада 2011 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2011 року.

На підставі заяви стягувача від 05 листопада 2014 року державним виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області 07 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 04 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що державний виконавець ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області Данієлян С.А., відкриваючи 07 листопада 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва, діяв відповідно до вимог статей 19, 22, 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ПАТ «КБ «Надра» подало заяву про примусове виконання виконавчого листа у межах річного строку з дня постановлення судом ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання вказаного виконавчого листа.

У подальшому постановою державного виконавця ВДВС Обухівського МРУЮ Київської області Орловської І.В. від 31 серпня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий лист, виданий 04 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва, стягувачу ПАТ «КБ «Надра».

19 серпня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» повторно подало заяву про примусове виконання виконавчого листа, виданого 04 листопада 2011 року Оболонським районним судом м. Києва, на підставі якої державним виконавцем Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Орловською І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року з виконання виконавчого листа.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

За змістом ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Враховуючи встановлені обставини та норми права, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що із заявою про примусове виконання банк звернувся 19 серпня 2016 року, тобто в межах річного строку, тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 серпня 2016 року.

Переглядаючи рішення ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_4 те, що виконавчий документ повинен бути пред'явлений за місцем реєстрації та проживання боржника до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, а не до Обухівського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області, оскільки стягувачем було надано, зокрема, договір іпотеки від 05 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4, предметом якого є земельна ділянка, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

Отже, ПАТ «КБ «Надра» правомірно пред'являв виконавчий документ до виконання за місцезнаходженням майна ОСОБА_4, яким є земельна ділянка, розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення державних виконавців Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Орловської І.В. та Данієлян С.А., апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що під час виконання рішення суду державні виконавці діяли у порядок та спосіб визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційним судом повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич