Провадження № 4-с/201/74/2017
УХВАЛА

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій щодо накладення арешту незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11 серпня 2017 року надійшла скарга ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій щодо накладення арешту незаконними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2017 року скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій щодо накладення арешту незаконними та зобовязання вчинити певні дії залишено без руху та надано заявнику дводенний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

10 жовтня 2017 року до суду повернувся конверт у звязку із закінченням терміну зберігання, у якому направлялася копія ухвали представнику заявника для виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Ураховуючи те, що заявник недоліки указані в ухвалі суду не усунув, суд приходить до висновку про необхідність повернення заявнику його скарги.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 2, 4 ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій щодо накладення арешту незаконними та зобовязання вчинити певні дії повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя М.П. Ходаківський