Справа № 235/7565/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/780/3669/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 09.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Волошина В.Р.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_5, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Універсал Банк» звернулося до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 29 лютого 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № HL 15346, за яким банк надав останньому кредит в сумі 162 400 грн для придбання квартири, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах та в строки, визначені договором.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № HL 15346-Р, за умовами якого поручитель зобовязалася відповідати перед банком за зобовязання ОСОБА_3, які виникають із вищезазначеного кредитного договору.

ОСОБА_3 належним чином не виконав умови кредитного договору і станом на 8 серпня 2015 року загальна сума його заборгованості перед банком за вказаним кредитним договором склала 201634,28 грн.

Тому, просив стягнути вказану суму солідарно з відповідачів на свою користь, а також судові витрати в розмірі 3024,53 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 201634, 28 грн. Розподілено судові витрати.

ОСОБА_3 з судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив в частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за відсотками річних рішення суду змінити. Вважав, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи сповіщені, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 того ж Кодексу не перешкоджало розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно з ч. ч.1 і 3 ст 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ухилилися від сплати боргу за кредитним договором у добровільному порядку, тому вважав за необхідне позовні вимоги банку задовольнити.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи таке.

29 лютого 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № HL 15346, за яким банк надав останньому кредит в сумі 162400 грн для придбання квартири, зі сплатою процентів за користування кредитом, строком кредитування до 5 лютого 2032 року.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № HL 15346-Р, за умовами якого остання зобовязалася відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань, що виникли із вказаного кредитного договору, в повному обсязі як тих, що існували, так і тих, що могли виникнути в майбутньому.

Між тим, ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, не виконав. У звязку з цим, 03 жовтня 2014 року банком на адресу ОСОБА_4 було направлено вимогу про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, процентами, нарахованими за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобовязання, яке відповідачем отримане 16 жовтня 2014 року.

Таку саму вимогу 20 квітня 2015 року банком було направлено на адресу ОСОБА_3, яку він отримав 05 травня 2015 року.

ОСОБА_3 визнав наявність заборгованості перед банком, а саме на загальну суму 175 326,85 грн, проте він не погодився з розрахунком нарахованих відсотків.

Відповідно до п. 1.1.1.вказаного кредитного договору сторони погодили, що у період з 29 лютого 2012 року по 04 лютого 2013 року включно позичальник зобовязується сплачувати кредитору за користування кредитом проценти на умовах та за порядком, визначених цим пунктом 1.1.1. цього договору, якщо інше не передбачено умовами цього договору, а саме за користування кредитними коштами застосовується процентна ставка, розмір якої визначається у процентах річних за наступною формулою «процентна ставка» = «базова процентна ставка» плюс 1,35 % річних.

Згідно пункту 1.1.2. сторони погодили, що, починаючи з 05 лютого 2013 року і до моменту повного виконання всіх зобовязань, позичальником цим договором, за користування кредитними коштами, наданими за цим договором, позичальник зобовязується сплачувати Кредитору проценти на нових умовах та за новим порядком, визначених цим пунктом 1.1.2 договору, а саме за користування кредитними коштами застосовується процентна ставка. Розмір якої визначається у процентах річних за наступною формулою «процентна ставка» = «базова ставка» плюс 4,75% річних

Пунктом 1.1.3. сторони домовились, що станом на дату укладання цього договору: розмір базової ставки складає 13,6 % річних що дорівнює значенню «процентної ставки за депозитами, залученими у звітному періоді на рахунки домашніх господарств, у розріз видів валюти і строків погашення, яке офіційно оприлюднене НБУ за жовтень місяць 2011 року на офіційному сайті Національного банку України в мережі інтернет. Розмір процентної ставки складає 14,95 % річних, як результат збільшення базової ставки на 1,35 % річних.

При цьому, якщо на дату встановлення ставки НБУ офіційно не оприлюднене та/або опубліковане шляхом розміщення інформації в засобах масової інформації або через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації значення розміру базової ставки за визначений у цьому пункті договору календарний місяць, та/або змінено назву/характеристику базової ставки до настання першої наступної дати встановлення ставки продовжує діяти розмір базової ставки, який було встановлено відповідно до договору станом на попередню дату встановлення ставки. Разом з цим, якщо станом на таку дату першу на таку першу наступну дату встановлення НБУ повторно офіційно не оприлюднить та/або повторно не опублікує в засобах масової інформації через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації значення розміру базової ставки за визначений у цьому пункті календарний місяць, то продовжує діяти розмір базової процентної ставки збільшений на 3% річних, при цьому: такий новий розмір базової ставки вважається на майбутнє фіксованим і чинним на строк дії цього договору, але із застосуванням умов цього договору щодо розрахунків розміру процентної ставки із урахуванням такого нового розміру базової ставки відповідно до умов цього договору, при цьому не застосовуються умови цього договору щодо порядку автоматичного перегляду /встановлення нових розмірів базової ставки.

Сторони погодили, що протягом дії цього договору діють наступні умови, якщо інше не передбачено умовами цього пункту договору: з дати укладання цього договору до настання першої дати встановлення ставки діють розміри базової та процентної ставки визначеної цим пунктом договору; розмір процентної ставки за користування кредитом автоматично встановлюється у новому розмірі станом на кожну дату встановлення ставки.

Сторони погодили, що перша дата встановлення ставки за цим договором застосовується починаючи з 05 лютого 2013 року і тільки з цієї дати застосовуються умови даного договору, щодо автоматичного встановлення нового розміру процентної ставки станом на кожну дату встановлення ставки.

При настанні кожної наступної дати встановлення ставки розмір процентної ставки автоматично перераховується/встановлюється у новому розмірі за вищевказаною формулою, враховуючи розмір базової ставки, визначений на таку дату встановлення ставки. Сторони погодили, що розмір процентної ставки надалі встановлювався автоматично без додаткових переговорів та/або узгоджень/повідомлень сторін та/або додаткових угод до цього договору у порядку та на умовах, викладених в цьому договорі.

Про встановлення нового розміру базової ставки позичальник дізнається з офіційних публікацій НБУ на офіційному сайті НБУ в мережі інтернет та публікацій кредитора на офіційному сайті www.universalbank.com.ua, при цьому за згодою сторін таке повідомлення позичальника вважається дотриманням вимог чинного законодавства, щодо належного письмового повідомлення кредитором позичальника про встановлення нового розміру базової ставки за договором.

Про зміну процентної ставки, що застосовується згідно умов цього договору, кредитор може повідомити позичальника, іпотекодавця/ів, заставодавця/ів, поручителя/ів за даним договором також шляхом розміщення відповідних письмових повідомлень на дошках оголошень у приміщеннях кредитора, на ін6формаційних стендах, та/або на офіційному сайті кредитора www.universalbank.com.ua, та/або шляхом розміщення кредитором відповідних письмових повідомлень у друкованому засобі масової інформації, що має статус офіційного відання Верховної Ради України або Кабінету Міністрів України або Президента України; при цьому за згодою сторін таке повідомлення кредитором позичальника вважається дотриманням вимог чинного законодавства щодо належного письмового повідомлення кредитором позичальника про встановлення нових розмірів базової ставки за договором

Відповідно до пункту 2.4. погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Під терміном «щомісячний платіж» сторони розуміють платіж, який складається з частини погашення основної суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період.

Під терміном «платіжний період» сторони розуміють період, що дорівнює одному календарному місяцю : з дати, в яку повинен бути сплачений попередній щомісячний платіж до дати, встановленої в графіку погашення кредиту, для сплати наступного щомісячного платежу. Перший платіжний період відраховується з дня видачі кредиту по день, що передує даті здійснення першого щомісячного платежу згідно графіку погашення кредиту.

Пунктом 2.5. встановлено, що розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення кредиту, що викладений у додатку№2 до даного договору.

Відповідно до пункту 5.2.4. сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України, у випадку настання будь-якої із нижчевказаних обставин, вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобовязання позичальник з цим договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора.

Позичальник зобовязаний виконати вимогу кредитора протягом 60 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобовязання позичальником з цим договором.

Згідно пункту 6.2. у випадку несвоєчасного виконаного будь-якого зобовязання позичальника за цим договором, кредитор має право стягнути з позичальника пеню, а позичальник при цьому зобовязується сплатити таку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ.

Пунктом 6.5. сторони погодили, що при настанні будь якої дати прострочення сплати позичальником/іпотекодавцем чергового страхового платежу з метою страхування предмету іпотеки на користь кредитора за цим договором, кредитор має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 0,5 % від початкової суми кредиту за кожен зазначений у даному договорі випадок.

Розглядаючи спір, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального та процесуального права, на підставі п. п. 3 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому колегія суддів виходить з такого.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оцінивши наведені докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитом станом на 08 серпня 2016 року, не зважаючи на доводи позовної заяви, у розмірі 175326,85 грн, що складається з 14886,74 грн прострочена заборгованість по кредиту, 125859,82 грн сума дострокового стягнення кредиту, 32536,39 грн відсотки, 2043,90 грн підвищені відсотки.

Оскільки позивачем не зважаючи на свою позицію не доведено наявності підстав для зміни відсоткової ставки, крім іншого зміна відсоткової ставки суперечить умовам договору, а саме додатку №2 (графіку погашення платежів) кредитного договору №NL15346 від 29 лютого 2012 року, що відповідно до пункту 5.4.4. є невідємною частиною кредитного договору.

Разом з тим, в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 на думку колегії суддів, належить відмовити за такого.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно ч.1 ст. 553 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За правилом ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_3 узяв на себе обовязок (а відтак і поручитель) первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 05 лютого 2032 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами)

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання, згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У звязку з порушенням боржником графіку погашення платежів з 05 березня 2014 року (відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором) та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 5.2.4. кредитного договору право вимоги дострокового виконання грошових зобовязань, надіславши вимоги про дострокове повернення кредиту та повязаних із ним платежів відповідачам.

Аналіз положень статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій цієї статті) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, наведені вище висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України, мали бути враховані районним судом при застосуванні вказаних норм права. Суд мав право відступити від правових позицій, викладених у висновках Верховного Суду України, однак з одночасним наведенням відповідних мотивів, що судом першої інстанції зроблено не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки з 16 жовтня 2014 року банк протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя, порука є припиненою.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 175326,85 грн, що складається з 14886,74 грн прострочена заборгованість по кредиту, 125859,82 грн сума дострокового стягнення кредиту, 32536,39 грн відсотки, 2043,90 грн підвищені відсотки. В решті позову слід відмовити.

При цьому, через істотне порушенння порушення районним судом прав ОСОБА_4, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягають стягненню сплачені позивачем та належним чином підтверджені судові витрати у вигляді ставки судового збору в розмірі 1314,95 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 175326,85 грн, що складається з 14886,74 грн прострочена заборгованість по кредиту, 125859,82 грн сума дострокового стягнення кредиту, 32536,39 грн відсотки, 2043,90 грн підвищені відсотки.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1314,95 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_2