УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 375 925 грн 74 коп.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що 18 січня 2007 року між закритим акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», банк) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №10/2-07, відповідно до умов якого останній отримав кредит на суму 9 900,00 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 17 січня 2012 року, на забезпечення виконання якого між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №12 від 18 січня 2007 року.

Позивач вказував, що 17 грудня 2012 року між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило позивачу права вимоги за кредитними договорами, укладеними між банком та фізичними особами, зокрема й вказаним вище кредитним договором №10/2-07.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 01 липня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 375 925 грн 74 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 7 935,02 доларів США, що за курсом НБУ становило 197 013 грн 94 коп., та заборгованості за відсотками - 7 205,93 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало 178 911 грн 80 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада

2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 375 925 грн 94 коп., яка складається з 197 013 грн 94 коп. заборгованості по тілу кредиту та 178 911 грн 80 коп. заборгованості за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТОВ «Кредитні ініціативи» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з моменту ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитні зобов'язання припинилися, проте позивачем не заявлено про стягнення інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, а тому дійшов висновку про відсутність у позивача передбаченого законом права на повторне стягнення тіла кредиту та відсотків за цим же кредитним договором, а також відсутність у позивача права на донарахування відсотків після припинення дії кредитного договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності доказів його виконання не припиняє кредитні правовідносини та не позбавляє кредитора права вимагати стягнення заборгованості з боржника в повному обсязі, і не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 у загальному розмірі 375 925 грн 94 коп.

Також суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_5, оскільки пред'явивши вимогу до боржника про повне дострокове погашення заборгованості у 2013 році, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати, проте цей позов пред'явлено лише 17 серпня 2016 року, у зв'язку із чим порука ОСОБА_5 є припиненою.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

В.М. Коротун