Справа № 2/243/505/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.

при секретарі - Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації Донецької області про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права на земельну частку (пай), яка в ході розгляду справи нею була уточнена. В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що їй за розпорядженням голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року за №399 був виданий сертифікат на земельну ділянку (пай) який перебував у колективній власності КСП ім. Т.Г. Шевченка, розміром 6,07 умовних кадастрових гектарів без зазначення меж ділянки в натурі (на місцевості), розташований на території ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, із цільовим призначенням ведення сільськогосподарського виробництва. Сертифікат мав серію ДН №0160551 та був зареєстрований 15 серпня 1997 року за № 145. В лютому 2016 року вказаний сертифікат нею був втрачений. На підставі вказаного сертифіката вона повинна була отримати державний акт про право власності на землю. Відновити вказаний сертифікат у позасудовому порядку на теперішній час не має можливості, оскільки відділи земельних ресурсів, які готували вказані сертифікати, на теперішній час відсутні. Відділ Держгеокадастру який є його правонаступником позбавлений таких повноважень так само як і райдержадміністрація. У звязку із наведеним, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на земельну частку (пай), площею 6,07 га в умовах кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім.. Шевченко в адміністративних межах ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0160551, зареєстрованого 15 серпня 1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 145 та виданого на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 12.06.1997 року за № 399.

Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року, первісного відповідача ОСОБА_3 селищну раду Словянського району Донецької області було замінено належним відповідачем ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Донецької області.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою по місце, дату та час розгляду справи, не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, за участю її представника ОСОБА_4, позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі договору на представництво інтересів №7 від 27 грудня 2016 року, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення в яких зокрема зазначив, що позивачка орбгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на норми матеріального права, які не регулюють відносини щодо визнання права на земельну частку (пай). Право Позивачки на виділення їй земельної частки (паю) розміром 6,07 умовних кадастрових гектар на території ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області відповідачем визнається та ніколи не оскаржувалося. Крім того на підтвердження зазначеного права позивачці був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0160551 на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 12 червня 1997 за №399. Таким чином, право на земельну ділянку (пай) за позивачкою визнано та не оспорюється, що в свою чергу свідчить про відсутність предмету спору. Посилання позивачки на неможливість видачі дублікату сертифіката на земельну частку (пай) не може бути визнано фактом оспорювання або невизнання права власності, як і не може бути визнано сертифікат на право на земельну частку (пай) документом, який засвідчує право власності на земельну ділянку. Сертифікат на право на земельну частку (пай) лише посвідчує право особи на виділення їй в натури (на місцевості) земельної ділянки. У звязку із наведеним, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника ОСОБА_5, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачці ОСОБА_1 за розпорядженням голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 12 червня 1997 року за №399 був виданий сертифікат серію ДН №0160551 зареєстрований 15 серпня 1997 року за № 145, на земельну ділянку (пай) який перебував у колективній власності КСП ім. Т.Г. Шевченка, розміром 6,07 умовних кадастрових гектарів без зазначення меж ділянки в натурі (на місцевості), розташований на території ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, із цільовим призначенням ведення сільськогосподарського виробництва.

В лютому 2016 року вказаний сертифікат позивачкою був втрачений.

Згідно із витягом з газети «Вісті», позивачкою було здійснено оголошення щодо втрати сертифікату (а.с.7,7з.б.).

Згідно із листом-відповіддю ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 01-37-503 від 25 травня 2016 року, позивачці ОСОБА_6 на її заяву було повідомлено, що згідно із інформацією Відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Донецької області, на імя ОСОБА_1 дійсно зареєстровано сертифікат в КСП ім. Т.Г.Шевченко серії ДН № 0160576, реєстраційний номер 170 від 15 серпня 1997 року, але можливість видати новий сертифікат замість втраченого відсутня у зв'язку з тим, що в Відділі Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Донецької області немає бланків сертифікатів (а.с. 4-5).

Згідно із повідомленням відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Донецької області №14-28-0.2-2610/2-16 від 23 грудня 2016 року, ОСОБА_1 за розпорядженням голови ОСОБА_2 райдержадміністрації - від 12 червня 1997 року №399 було видано сертифікат на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Т.Г.Шевченко ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, розміром 6,07 умовних кадастрових гектара. Сертифікат має серію ДН №0160551 та зареєстрований за №145 від 15 серпня 1997 року (а.с. 6).

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Пунктами 16, 17 Перехідних положень ЗК України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Разом з тим, за правилами ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а ст. 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Крім того, Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 735/16751, зі змінами згідно із наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 року за № 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, згідно з якими з 30 серпня 2010 року спадкоємці повинні були звертатися до нотаріуса з вимогою зробити відповідний запит до органів державного земельного кадастру щодо видачі державного акта замість втраченого, втратили чинність 15 жовтня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537, тобто до звернення позивача до нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_7 зазначила про те, що не може у встановленому законом порядку оформити право власності на земельну ділянку у зв'язку із втратою сертифіката на право на земельну частку (пай), та не має можливості отримати його дублікат.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів справи, позивачкою було втрачено сертифікат на право на земельну ділянку, однак остання позбавлена можливості отримати його дублікат, оскільки Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 735/16751, зі змінами згідно із наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 серпня 2009 року за № 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року № 631, згідно з якими з 30 серпня 2010 року спадкоємці повинні були звертатися до нотаріуса з вимогою зробити відповідний запит до органів державного земельного кадастру щодо видачі державного акта замість втраченого, втратили чинність 15 жовтня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537, а тому відновити документ немає можливості, оскільки згідно із чинним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена можливість видачі дублікатів документів, в тому числі і сертифікатів на право на земельну ділянку.

Таким чином, в даному випадку склалася ситуація, коли позивачка не має можливості захистити своє право на земельну ділянку, іншим шляхом ані ж як через звернення до суду. У звязку із наведеним, аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації Донецької області про визнання права на земельну частку (пай) слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 селищної ради про визнання права на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКП: НОМЕР_1 право на земельну частку (пай), площею 6,07 га в умовах кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченко в адміністративних межах ОСОБА_3 селищної ради Словянського району Донецької області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0160551, зареєстрованого 15.08.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 145 та виданого на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 12.06.1997 року за № 399.

Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5