Справа № 310/4391/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Тетяна Анатоліївна, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати, що громадянин України ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Донецька Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина і ОСОБА_4, діючи в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_3 звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Т.А.

03.01.2017 року в передбачений законом строк вона, діючи в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2, який також є сином спадкодавця, в простій письмовій формі поштою надіслала приватному нотаріусу Степаненко Т.А. заяву про прийняття спадщини за законом, але нотаріусом було роз'яснено про необхідність особистого звернення до нотаріуса або направлення заяви, яка належним чином оформлена та необхідністю подати докази споріднення малолітнього ОСОБА_2 та спадкодавця або рішення суду про встановлення факту батьківства (визнання батьківства).

Вказує, що з лютого 2003 року по жовтень 2008 року вона та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1. Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом подорожували. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_8.

Оскільки шлюб між ними не був зареєстрований, а також враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_8 народився син з ім'ям ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстрацію народження сина - ОСОБА_2 було здійснено за заявою матері, де в графі батько зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зазначено відомості про батька: ОСОБА_10, так як ОСОБА_8 не бажав, щоб його син носив прізвище померлого.

В жовтні 2008 року через сварки, які виникали внаслідок того, що ОСОБА_8 не міг прийняти рішення з ким мешкати однією сім'єю, чи з нею або з ОСОБА_4, між ними повністю припинилися стосунки як жінки та чоловіка. Але не зважаючи на це, ОСОБА_8 за життя завжди визнавав себе батьком ОСОБА_2 та повністю брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні.

Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Саботюк В.А. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

ОСОБА_3, повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. В матеріалах справи (№310/424/17) міститься заява ОСОБА_3, відповідно до якої остання підтвердила факти викладені в позовній заяві та просила розглядати справу у її відсутність.

Представник ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_12 подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що приблизно в 2003 році ОСОБА_1 почала проживати разом з ОСОБА_8 В 2008 році у них народився сина ОСОБА_8. При знайомстві з ОСОБА_8 його представляли як чоловіка ОСОБА_14 ОСОБА_8 завжди приймав участь у вихованні сина.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що познайомився з ОСОБА_8 в 2000 році. В подальшому дізнався, що він зустрічається з ОСОБА_1 Протягом 2015-2016 років бачив, що ОСОБА_8 приїздив на свою роботу з ОСОБА_2 та називав останнього своїм спадкоємцем.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що померлий ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_1 Коли у них народився син ОСОБА_8, він з дружиною приїздили до пологового будинку. Безпосередньо з ОСОБА_8 він познайомився в 2014 році коли останній з ОСОБА_1, сином та дочкою їхали до м. Бердянська.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із сімейних відносин.

Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк Донецької області, і відповідно до свідоцтва про народження його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_1.

Відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька ОСОБА_2 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом ЗАГС адміністрації Добовського району Ростовської області.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У відповідності до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ст. 128 СК України СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно пунктів 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК).

Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Факт того, що біологічним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнається сторонами у справі та підтверджується показаннями свідків.

Окрім того, зазначений вище факт підтверджується і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, у відповідності до Дородового патронажу №1 чоловіком ОСОБА_1 зазначений ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно Амбулаторної картки на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком є ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З листа ДЮСШ м. Тореза від 16.01.2017 року вбачається, що з питання влаштування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до секції «Борьба самбо» до адміністрації закладу звертався ОСОБА_8.

Оглянуті в судовому засіданні фотокартки підтверджують спільний відпочинок ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом 2013 -2016 років на Кіпрі, в Російській Федерації тощо.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Стаття 144 СК України покладає на батьків обов'язок зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Частиною 1 ст. 145 СК України вказано, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Також, частиною 1 ст. 147 цього Кодексу встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 - 61, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця села Дмитрієвка Шахтарського району Донецької області Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, щодо сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Донецьк Донецької області Україна, який народився у громадянки України ОСОБА_1.

Внести зміни до актового запису про народження №356 від 30.07.2008 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області на ОСОБА_2 - вказати відомості про батька: «ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Крамаренко