РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року Провадження №2/425/261/17

Справа №425/756/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., при участі прокурора: Зубрицької Наталії Євгенівни, представника Рубіжанської міської ради Луганської області: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2, подану в інтересах держави в особі: Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі: Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3, якою, з урахуванням уточнення позовних вимог, по суті, просив стягнути з відповідача на користь Рубіжанської міської ради Луганської області грошові кошти у розмірі 28858 гривень 29 копійок, у якості заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, за договором оренди землі №100 від 02 вересня 2008 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель під №00 від 02 вересня 2008 року, за періоди з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином.

У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 12 травня 2017 року та 30 травня 2017 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до журналу судового засідання.

У позові прокурор вказував на те, що між Рубіжанською міською радою Луганської області та відповідачем 02 вересня 2008 року, строком на 5 років, був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0893 га, розташованої у місті Рубіжне Луганської області, вулиця Визволителів, 65, для розміщення магазину. У звязку із тим, що після закінчення строку договору відповідач продовжив користуватись наданою йому земельною ділянкою, а міська рада проти цього не заперечувала, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же умовах. Разом з цим, сторони договору домовились, що з 01 січня 2013 року щомісячна орендна плата буде складати 2458 гривень 12 копійок на місяць, а також внесли зміни до договору оренди у пункти 2.1. та 2.2. договору, збільшивши нормативну грошову оцінку земельної ділянки за договором до 491623 гривень 29 копійок та встановили, що розмір орендної плати складає 6% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Незважаючи на це,орендна плата за березень 2014 року та за період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 роки відповідачем сплачена не була. Внаслідок чого, місцевий бюджет не доотримав грошові кошти, що порушує інтереси держави в особі Рубіжанської міської ради Луганської області, за захистом яких прокурор і звернувся, оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості з орендної плати за землю у добровільному порядку.

Представник Рубіжанської міської ради Луганської області підтримав позов прокурора.

Відповідач правом на подання суду заперечень та доказів, що їх підтверджують не скористався.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

На підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2003 року ОСОБА_3 купила нежитлову будівлю, що знаходиться у місті Рубіжне Луганської області, вулиця Визволителів, будинок 65, загальною площею 1496, 1 кв. м. (а.с.20-24,35-40).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 28 травня 2008 року №36/79 було затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки громадянці ОСОБА_3, для розміщення магазину та їдальні по вулиці Визволителів, № 65 в місті Рубіжне, вилучено земельну ділянку із землекористування закритого акціонерного товариства «Торговий дім» та надано в оренду строком на 5 років громадянці ОСОБА_3 (а.с.19).

Другого вересня 2008 року, Рубіжанська міська рада Луганської області та ОСОБА_3 уклали договір оренди землі загальною площею 0,0893 га, яка знаходиться за адресою: місто Рубіжне, вулиця Визволителів, № 65. При цьому, у договорі сторони встановили що на момент його укладення нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 310040 гривень 54 копійки (пункт 5 договору), а орендна плата, без урахування податку на додану вартість, складає 775 гривень 10 копійок на місяць, що становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 9 договору). До того ж обчислення розміру орендної плати, як вказано у пункту 10 договору, здійснюється з урахуванням цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. А сам договір, сторони зареєстрували у Рубіжанському міському відділі Луганської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстру земель було вчинено відповідний запис №00 (а.с.25-29,79-89).

Згідно акту приймання-передачі від 02 вересня 2008 року, який є невідємною частиною вказаного договору, Рубіжанська міська рада, як орендодавець передав, а землекористувачем - ОСОБА_3 прийняла в натурі земельну ділянку, яка є предметом вказаного договору оренди (а.с.28).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №12/58 від 08 вересня 2011 року було затверджено новий порядок розрахунку орендної плати за землі на території міста Рубіжне, за яким, для всіх категорій земель міста, окрім земель сільськогосподарського призначення, при визначенні орендної плати, вона не може бути меншою ніж трикратний розмір земельного податку, який встановлюється Податковим кодексом України, і встановлюється у розмірі земельного податку з коефіцієнтом оренди, який визначений у цьому ж порядку. Формула визначення розміру орендної плати враховує розмір земельного податку, встановленого на підставі норм Податкового кодексу України (а.с.92-94). При цьому, застосовний коефіцієнт орендної плати до земельних ділянок, які використовуються для магазинів склав 6% нормативної грошової оцінки.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 24 травня 2012 року № 21/2 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне Луганської області», була затверджена до застосування з 01 січня 2013 року нова нормативна грошова оцінка земель міста Рубіжне Луганської області (а.с.108). При цьому, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що є предметом договору оренди землі №100 склала 491623 гривні 29 копійок (а.с.91,106).

Двадцять другого серпня 2013 року, ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до Рубіжанської міської ради Луганської області якою просила поновити договір оренди землі, предметом якого є договір оренди землі №100 (а.с.30,25-29).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №36/56 від 29 вересня 2013 року було прийнято рішення поновити договір оренди землі, укладений між нею та ОСОБА_3 02 вересня 2008 року №00, строком на 5 років, шляхом укладання додаткової угоди (а.с.31,90).

Додаткова угода, між цією радою та ОСОБА_3 була укладена, але з її змісту вбачається, що названі судом її сторони домовились змінити зміст деяких пунктів договору оренди землі №100 від 02 вересня 2008 року № 00.

Відповідно до цієї додаткової угоди сторони домовились, що з 01 січня 2013 року орендна плата розраховується за формулою: ставка земельного податку 4916 гривень 23 копійки (1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік) помножена на коефіцієнт орендної плати 6 (для земельних ділянок, що використовуються для магазинів) та поділено на 12. Як наслідок, орендна плата за користування земельною ділянкою за договором склала 2458 гривень 12 копійок на місяць (а.с.95,106).

При цьому, вказаною додатковою угодою сторони змінили пункт 2.1. (за яким встановили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 491623 гривні 29 копійок) та 2.2. (за яким, орендна плата вноситься виключно у грошовій формі в розмірі 2458 гривень 12 копійок, що становить 6% нормативної грошової оцінки земельної ділянки) договору оренди №100 (а.с.95,106).

Однак, всі інші умови договору оренди сторони вирішили залишити без змін (а.с. 95,106). А отже, чинними залишились умови договору оренди про те (пункт 10, 11 та 12 договору), що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; орендна плата вноситься щомісячно; розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни коефіцієнтів індексації (а.с.95,106).

Незважаючи на це, за березень 2014 року, ОСОБА_3 орендну плату за користування земельною ділянкою за договором оренди №100, Рубіжанській міській раді Луганської області не сплатила (а.с.2-11,13,98-103).

Разом з цим, Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області №55/1 від 24 вересня 2015 року було затверджено новий порядок розрахунку орендної плати за землі на території міста Рубіжне за яким, щорічна сума орендної плати не може бути менше 3% та не більше 12% нормативної грошової оцінки, але формула розрахунку орендної плати та коефіцієнт у розмірі 6% для магазинів залишились без змін (а.с.109-110).

За даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель станом на 01 січня 2015 року склав 1,249, а станом на 01 січня 2016 року 1,433 (а.с.111,112).

Незважаючи на це, у період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року, ОСОБА_3 орендну плату за користування земельною ділянкою за договором оренди №100, Рубіжанській міській раді Луганської області не сплатила (а.с.2-11,13,98-103).

У звязку із цим, для стягнення заборгованості з орендної плати за землю за користування земельною ділянкою, прокурор подав до Рубіжанського міського суду Луганської області позов яким просить стягнути на користь Рубіжанської міської ради Луганської області грошові кошти у розмірі 28858 гривень 29 копійок, у якості заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, за договором оренди землі №100 від 02 вересня 2008 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель під №00 від 02 вересня 2009 року, за періоди з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с.2-11,98-103).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між Рубіжанської міською радою Луганської області та ОСОБА_3 виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері користування земельною ділянкою комунальної форми власності на умовах строковості і платності, в яких Рубіжанська міська рада виступає орендодавцем, а відповідач орендарем, та в межах яких виник спір щодо права орендодавця, як однієї із сторін договору оренди земельної ділянки, стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з таких мотивів:

Положення статті 13 Конституції України встановлюють, що земля, яка знаходиться в межах території України є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. А стаття 143 Конституції України передбачає, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, до яких згідно частини 3 статті 140 Конституції України відносяться міські ради, управляють майном, що є в комунальній власності.

Наведеним положенням кореспондує пункт «в» та «є» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України якими встановлено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст, належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також здійснення контролю за використанням земель комунальної власності та контроль за додержанням земельного законодавства.

При цьому суд констатує, що стаття 93 Земельного кодексу хоча і надає визначення праву оренди земельної ділянки - як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, вона ж встановлює і те, що відносини, повязані з орендною землі, регулюються законом.

Станом на дату укладення між сторонами спору договору оренди землі від 02 вересня 2008 року, таким законом, серед інших, був Закон України «Про оренду землі», який у статті 13 передбачав, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При цьому, на момент укладення сторонами спору вказаного договору оренди землі, стаття 15 вказаного закону передбачала, що істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням не тільки її розміру, індексації, форм платежу, строків, а й порядку її перегляду.

Тобто вказана норма права, зобовязувала сторони договору оренди землі дійти згоди не тільки щодо розміру орендної плати, а й щодо порядку її перегляду.

До того ж, положення Цивільного кодексу України, як основного акту цивільного законодавства України, зокрема частина 3 статті 762 теж передбачала, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд чи зміну (індексацію) розміру плати за землю.

Проаналізувавши зміст договору оренди землі №100, укладений Рубіжанською міською радою Луганської області та ОСОБА_3 02 вересня 2008 року, суд констатує, що означені положення нормативно-правових актів були дотримані його сторонами у повному обсязі, але договір мав строк дії 5 років, тобто його дія, за загальним правилом, повинна була припинитись 02 вересня 2013 року.

Також судом встановлено і те, що 22 серпня 2013 року ОСОБА_4 зверталась до Рубіжанської міської ради Луганської області із заявою про поновлення вказаного договору для використання земельної ділянки (а.с.30), однак рішення про поновлення договору строком на пять років було прийнято вказаною радою тільки 26 вересня 2013 року (а.с.31).

Але незважаючи на це, суд погоджується із позицією прокурора та Рубіжанської міської ради Луганської області про те, що вказаний вище договір оренди землі №100 від 02 вересня 2008 року все одно вважається продовженим на тих самих умовах строком ще на 5 років.

Позаяк, в силу положень частини 6 статті 33 Закону України „Про договір оренди землі у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

А матеріали справи підтверджують, що орендар звернувся до міської ради з листом з проханням продовжити договір оренди до закінчення строку його дії, міська рада протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди лист-повідомлення орендарю не надсилала, і більш того у вересні 2013 року прийняла рішення про продовження строку дії договору на 5 років (а.с.31).

Та, між Рубіжанської міською радою Луганської області і ОСОБА_3 була укладена додаткова угода (а.с.105), за якою вони домовились, що з 01 січня 2013 року орендна плата розраховується за формулою: ставка земельного податку 4916 гривень 23 копійки (1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік) помножена на коефіцієнт орендної плати 6 (для земельних ділянок, що використовуються для магазинів) та поділена на 12. Як наслідок, орендна плата за користування земельною ділянкою за договором склала 2458 гривень 12 копійок на місяць (а.с.95,106).

При цьому, вказаною додатковою угодою сторони змінили пункт 2.1. (за яким встановили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 491623 гривні 29 копійок) та 2.2. (за яким, орендна плата вноситься виключно у грошовій формі в розмірі 2458 гривень 12 копійок, що становить 6% нормативної грошової оцінки земельної ділянки) договору оренди №100 (а.с.95,106).

Але всі інші умови договору оренди, сторони вирішили залишити без змін (а.с. 95,106). А отже, чинними залишились умови договору оренди про те (пункт 10, 11 та 12 договору), що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; орендна плата вноситься щомісячно; розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни коефіцієнтів індексації (а.с.95,106).

Також суд відзначає, що на момент укладення сторонами договору оренди додаткової угоди, законодавство у сфері оренди землі хоча і змінилось, але зміст укладеного ними договору у 2008 році, з урахуванням додаткової угоди, цьому законодавству відповідає.

Таким чином встановлені судом обставини та вказані вище положення законів у своїй сукупності є свідченням особливої, подвійної, правової природи такої умови договору оренди землі, як орендна плата, оскільки остання являється не тільки ціною договору оренди землі або платою за користування земельною ділянкою, щодо якої сторони договору оренди дійшли згоди, а й в силу норм статей 8, 9 та 10 Податкового кодексу України (в редакції, що вже діяли на момент укладення сторонами спору додаткової угоди до договору оренди землі) є податком загальнодержавного (а з 01 січня 2015 року - податком місцевого) значення.

А, як відомо, в силу положень частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених, законом.

А це означає, що при укладенні договору оренди землі, його сторони повинні були досягнути згоди не тільки щодо розміру орендної плати, який не міг бути меншим ніж встановлено законом, а й досягнути згоди щодо порядку її перегляду, який міг передбачити у тому числі і щорічний її перегляд за наявності певних підстав.

Тобто, правовий режим договору оренди землі, не давав його сторонам повної свободи розсуду при визначенні розміру орендної плати, а зобовязував враховувати норми закону, що сторони спору і врахували під час укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Такі висновки суду повністю відповідають встановленим обставинам та узгоджуються як із наведеними вище нормами права у їх сукупності, так і з положеннями частини 1 і 2 статті 632 Цивільного кодексу України, які передбачають, що ціна встановлюється у договорі за домовленістю сторін тільки як загальне правило; а от у випадках встановлених законом застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування; при цьому, на умовах і у випадках, встановлених договором або законом, зміна ціни після укладення договору допускається.

Із змісту договору вбачається, що орендна плата, у тому числі при укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, розраховувалась з огляду саме на нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка є обєктом договору, оскільки того вимагали діючі на той час норми Податкового кодексу України, якими у статтях 269, 271, 274-276, 286, 289 були унормовані правила визначення розміру орендної плати, що підтверджується власне і розрахунком розміру орендної плати, який є невідємною частиною договору (а.с.105,106,29).

При цьому суд констатує, що на час укладення сторонами спору додаткової угоди до договору оренди землі, діяли положення пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України, які передбачали, що розмір орендної плати встановлювався у договорі оренди, але річна сума платежу для всіх категорій земель (окрім сільськогосподарського призначення), в межах населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких проведено, не могла бути меншою трикратного розміру земельного податку, який, в силу положень статті 271, 274, 276, 286 мав різні ставки, але конкретний розмір як земельного податку, так і орендної плати напряму залежав від розміру нормативної грошової оцінки землі.

Отже, у випадку зміни розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки зміні підлягав би і розмір річної орендної плати, яка підлягає сплаті за користування земельною ділянкою комунальної форми власності.

Судом встановлено, що з 01 січня 2013 року нормативна грошова оцінка усіх земель в межах міста Рубіжне змінилась (а.с.108), у тому числі і земельної ділянки, яка є обєктом договору, укладеного між сторонами спору (а.с.106).

Але при укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, сторони спору це врахували і визначили розмір орендної плати з урахуванням цих змін (а.с.105).

Також суд відзначає, що розмір орендної плати до щомісячної сплати на рівні 2458 гривень 12 копійок, на момент укладення додаткової угоди, для його застосування з 01 січня 2013 року, був обрахований правильно. І положення договору оренди землі щодо необхідності сплати орендної плати ОСОБА_3 щомісячно теж підлягали застосуванню.

Предметом розгляду суду, виконання обовязку ОСОБА_4 щодо сплати орендної плати щомісячно у період з 01 січня 2013 року, не являється. Прокурор, і Рубіжанська міська рада Луганської області його у цьому підтримала, просив вирішити питання щодо стягнення орендної плати за березень 2014 року та період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Тому, у першу чергу, оскільки положення чинного законодавства України та положення укладеного між сторонами спору договору (з урахуванням додаткової угоди до нього) не змінились суд констатує, що за березень 2014 року ОСОБА_3 дійсно повинна була сплатити на користь Рубіжанської міської ради Луганської області, як це передбачено прямо додатковою угодою до договору оренди землі, 2458 гривень 12 копійок, але не сплатила (а.с.1-121).

Що стосується стягнення з відповідача орендної плати у розмірі 26400 гривень 18 копійок за період користування земельною ділянкою з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року, виходячи з щомісячного розміру орендної плати на рівні 4400 гривень 03 копійки, то оскільки такий розмір прямо не передбачений договором, суд виходить з такого.

Сторони договору оренди землі №100, з урахуванням додаткової угоди, дійшли згоди, і це знайшло своє закріплення у пунктах 9,10,12 договору та додатковій угоді, що орендна плата розраховується за формулою: ставка земельного податку 4916 гривень 23 копійки (1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік) помножена на коефіцієнт орендної плати 6 (для земельних ділянок, що використовуються для магазинів) та поділена на 12; обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; орендна плата вноситься щомісячно; розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни коефіцієнтів індексації (а.с.95,106).

Таким чином, і суд переконаний у цьому, Рубіжанська міська рада Луганської області та ОСОБА_3 встановили, що орендна плата є динамічною ціною договору, оскільки конкретний її розмір визначається, переглядається і сплачується з урахуванням зміни коефіцієнтів індексації.

Тож, в силу вказаної умови договору, яка повністю узгоджується з названими вище положеннями Податкового та Цивільного кодексів України, а також Конституції України в частині того, що кожен зобовязаний сплачувати податки в порядку і розмірах, встановлених законом, суд вважає, що на підставі таких умов договору оренди землі, орендар взяв на себе саме обовязок, навіть не право, не тільки сплачувати орендну плату за ставкою визначеною у додатковій угоді, а й переглядати її щорічний розмір у випадку зміни коефіцієнтів її індексації. При чому сам перегляд, враховуючи що сплата орендної плати це обовязок орендаря, залежить тільки від виникнення підстав для його здійснення, і не обумовлений обовязковим попереднім інформуванням орендодавцем орендаря про це, чи наприклад, укладення додаткової угоди про це, хоча, сторони могли б вчинити і так.

Як вже було встановлено судом, за даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель станом на 01 січня 2015 року склав 1,249, а станом на 01 січня 2016 року 1,433 (а.с.111,112).

Враховуючи це, суд вважає правильним розрахунок прокурора щодо орендної плати, що підлягала сплаті відповідачем за період користування земельною ділянкою з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 26400 гривень 18 копійок, оскільки він дійсно ґрунтується на правильному визначенні місячного розміру орендної плати на рівні 4400 гривень 03 копійки на місяць у цей період, позаяк цей розмір визначено прокурором на підставі формули, визначеної сторонами спору у договорі оренди землі, з урахуванням коефіцієнтів індексації.

І оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази добросовісного виконання відповідачем свого цивільного обовязку щодо сплати орендної плати міській раді у розмірі 28858 гривень 29 копійок у якості орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року, суд вважає що цивільне право цієї ради на отримання орендної плати за договором оренди землі порушується і порушується саме відповідачем.

Відповідно до положень частини 4 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. А юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (частина 2 статті 124 Основного закону).

При цьому, згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями пункту першого частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав, але такого способу як стягнення грошових коштів у якості уплати боргу з орендної плати, на користь особи, що має право на їх отримання, що просить позивач, прямо не передбачено.

Але тут суд враховує висновок Верховного Суду України, наданий у постанові від 21 травня 2012 року, з яким суд погоджується, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 і 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (на що вказують статті 8 та 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 Цивільного Кодексу України,але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на це, суд вважає, що обраний прокурором спосіб захисту свого порушеного права власності хоча прямо і не передбачений законом, відповідає змісту його порушеного права, способу його порушення та наслідкам, що їх спричинило це порушення, а тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів у якості боргу із сплати орендної плати, слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, оскільки прокуратура Луганської області сплатила судовий збір у розмірі 1600 гривень, що підтверджується документально (а.с.1), і рішення у справі винесено на користь прокуратури, судовий збір у розмірі 1600 гривень підлягає стягненню на користь прокуратури Луганської області.

Отже, керуючись статтями 15,18,57-64,88,159-197,208,209,212-215,224-233 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Першого заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2, поданий в інтересах держави в особі: Рубіжанської міської ради Луганської області до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Рубіжанської міської ради Луганської області (розрахунковий рахунок: 0071, , МФО 804013 УДК в місті Рубіжне Луганської області; адреса місцезнаходження: Луганська область, місто Рубіжне, площа Володимирська, будинок 2) грошові кошти у розмірі 28858 (двадцять вісім тисяч вісімсот пятдесят вісім) гривень 29 (двадцять дев'ять) копійок, у якості заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, за договором оренди землі №100 від 02 вересня 2008 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель під №00 від 02 вересня 2008 року, за періоди з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень на користь прокуратури Луганської області (місцезнаходження: 93408, м.Сєвєродонецьк, вулиця Б.Ліщини,27; ; р/р 0839, банк ДКСУ м.Київ, МФО820172).

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Д.С. Коваленко