РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Мигалевича В.В.,

за участю секретаря Голубової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл., м.Торецьк (м.Дзержинськ), АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він на підставі договору купівлі - продажу від 29.04.2010 року є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. На сьогодні за цією адресою зареєстрована, але фактично не проживає його знайома, відповідач по справі, ОСОБА_2 У 2014 році вона зібрала усі свої речі та виїхала за межі України. Позивачу відомо, що відповідач не заперечує щодо зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, однак особисто з'явитися та виписатися з квартири вона не має можливості. Реєстрація вказаної особи у його квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатися нею на власний розсуд та значно обмежує його законні права. Крім того, він змушений нести додаткові витрати по утриманню квартири шляхом сплати значних сум за користування квартирою, а також за надання послуг з енергопостачання, газопостачання, водопостачання та інше. Іншим способом захистити свої права як власника квартири ОСОБА_1 не має можливості, тому він вимушений звернутися до суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл., м.Торецьк (м.Дзержинськ), АДРЕСА_1.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що квартира №37 за адресою: Донецька обл., м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Маяковського, будинок 27 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 29.04.2010 року (а.с.5), а також Витягом про державну реєстрацію прав №29727160 від 19.04.2011 року (а.с.6), Витягом з Державного реєстру правочинів №8492166 від 29.04.2010 року (а.с.7).

Отже, з'ясовано той факт, що ОСОБА_1 є власником квартири, а тому відповідно до ст.391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.Дзержинськ), АДРЕСА_3, що підтверджено довідкою №б/н від 05.05.2017 року (а.с.13). З 2014 року за місцем реєстрації вона не проживає, тому позивач по справі вимушений нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо, одноособово.

Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки підтверджено актом від 05.05.2017 року (а.с.12).

Суду достовірно відомо, що відповідач позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, бажає знятися з реєстрації, про що свідчить надана суду заява про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог (а.с.18).

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Торецьк (місто Дзержинськ), АДРЕСА_4.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через суд міста Торецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: