АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/469/17 Справа № 2-241/10 Головуючий у 1 й інстанції - Савченко В. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2010 року позовні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі - 32 499 грн. 71 коп., 904 грн. 48 коп. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що були сплачені стягувачем при подачі позовної заяви (а.с.36).

Ухвалою від 29 лютого 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 10 червня 2010 року залишено без задоволення (а.с.67).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та закрити провадження або залишити позовну заяву без розгляду (а.с.69-75).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитного договору № 1/078377Д від 26 вересня 2007 року, ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 16000 доларів США, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 вересня 2010 року (а.с.6-9).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави автотранспорту № 8377/1 від 26 вересня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 надав в заставу належне йому майно, а саме :

автомобіль МАЗ (Модель: 54329, рік випуску: 1993, тип ТЗ: Сідловий тягач -Е, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2);

автомобіль KOGEL (модель: SN 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: Напівпричіп бортовий-Е, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_4) (а.с.9-11).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 1/078377Д від 26 вересня 2007 року, станом на 16 березня 2010 року заборгованість відповідача складає 4074,33 долара США, що за курсом 7, 9767 до службового розпорядження НБУ № 417/100 від 15.03.2010 року становить 32 499 грн. 71 коп., а саме:

- 3648,44 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 1,72 долар США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 221,83 долар США - прострочена заборгованість з кредитом;

- 202,34 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками (а.с.28-30).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Суд першої інстанції всебічно дослідив обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами, надав їм вірну правову оцінку та застосував відповідні норми матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи відповідач в своїй заяві про перегляд заочного рішення не заперечував факт отримання кредитних коштів, а відповідно до ст.61 ЦПК обставини, які визнані сторонами по справі не підлягають доказуванню.

Матеріалами справи доведено укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору та непогашення кредиту з боку ОСОБА_4 Наявна заборгованість підтверджується відповідним розрахунком, який не спростований відповідачем.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Доводи апеляційної скарги, що суд не дослідив та не перевірив чи дійсно реалізовано заставне майно, колегія суддів відхиляє, оскільки грошові кошти від реалізації автомобілю зазначені в розрахунку (а.с.29) та враховані судом. У разі незгоди з наявними розрахунками, апелянт відповідно, до вимог ст.10, 60 ЦПК, повинен був надати свої розрахунки, або клопотати про призначення експертизи, чого зроблено не було.

Твердження апелянта, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи не може бути прийнято до уваги, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, з'ясовано характер спірних правовідносин та правова норма, що підлягає застосуванню до них, а правильне по суті судове рішення не може бути скасовано лише за формальних міркувань.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального чи процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. Тому, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: