Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Ржищівська міська рада Київської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ним квартирою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача привести (переобладнати) вхідні двері квартири АДРЕСА_2 у попередній стан.

Позивач посилався на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1, а відповідач є власником сусідньої квартири АДРЕСА_2. На початку квітня 2015 року ОСОБА_6 встановила додаткові вхідні двері до своєї квартири, які відкриваються назовні коридору загального користування.

Вказував, що він та інші мешканці будинку зверталися до відповідача з вимогою не робити самовільне переобладнання вхідних дверей, оскільки це суперечить вимогам закону та спричиняє додаткові незручності мешканцям будинку в користуванні коридором загального призначення та створює реальну загрозу життю і здоров'ю людей у разі виникнення пожежі, однак відповідач на їх вимогу не відреагувала.

ОСОБА_5 зазначав, що 17 квітня 2015 року він звернувся зі скаргою на дії відповідача до виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, який 13 липня 2015 року надіслав ОСОБА_6 листа з пропозицією переобладнати вхідні двері таким чином, щоб вони відкривалися всередину квартири, проте відповідач вказаний лист залишила без виконання.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 він не може належним чином користуватися своєю квартирою, чим порушуються його права як власника квартири, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача привести (переобладнати) вхідні двері квартири АДРЕСА_2 у попередній стан. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 2 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєвідхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 лютого 2005 року № 273 (а. с. 8).

ОСОБА_6 є власником 1/2 частини сусідньої квартири АДРЕСА_2 (а. с. 53-55).

ОСОБА_6 встановила додаткові вхідні двері до належної їй квартири, що відкриваються назовні коридору загального користування.

Листом виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 13 липня 2015 року № 4-39/К.2842 роз'яснено, що відповідно до п. 5.28 ДБН В.1.1-7-2002 на одній сходовій площадці у будинку знаходяться чотири квартири, які відповідно до проекту будівництва мають вхідні двері, які відчиняються всередину, а тому в разі заміни дверей необхідно було дотримуватися будівельних норм, тобто встановлювати нові двері всередину, у зв'язку із чим ОСОБА_6 запропоновано переставити дверне полотно всередину відповідно до вимог державних будівельних норм (а. с. 9).

У відповідь на запит ОСОБА_6 архітектурно-планувальне бюро «Агропроект» у листі від 3 вересня 2015 року № 28 повідомило їй, що як правило, двері із сходової клітки повинні відкриватися всередину квартири, але якщо при конструктивному вирішенні вхідних дверей у квартиру виникає необхідність відкривати їх на сходову клітку, то згідно з п. п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 таке можливе за двох умов: 1) відкриті двері не повинні зменшувати ширину східців і перехідної площадки сходової клітки; 2) двері, що відкриваються на сходову клітку, повинні бути обладнані пристроєм для їх самозакривання. При цьому зазначено, що ОСОБА_6 перша умова дотримана, а друга умова буде дотримана, якщо вона поставить на двері відповідний пристрій (а. с. 24).

У зверненні до суду мешканці будинку АДРЕСА_1 зазначили про те, що вони не заперечували проти встановлення відповідачем зовнішніх вхідних дверей до належної їй квартири з метою утеплення та безпеки (а. с. 23).

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_5 зазначав про те, що встановлення відповідачем додаткових вхідних дверей до своєї квартири, які відкриваються назовні коридору загального користування, суперечить вимогам закону та спричиняє додаткові незручності мешканцям будинку в користуванні коридором загального призначення та створює реальну загрозу життю і здоров'ю людей у разі виникнення пожежі, та внаслідок таких дій відповідача він не може належним чином користуватися своєю квартирою, чим порушуються його права як власника квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» вхідні двері до квартир, а також елементи кріплення та замикання повинні бути посиленої конструкції з ущільненнями в притулах згідно з ДСТУ Б В.2.6-11. Двері квартир у відчиненому положенні не повинні зменшувати розрахункову ширину сходових площадок і маршів. Двері сходових кліток (крім сходових кліток типу Н4), тамбурів при сходових клітках типу Н2 (див. 4.14) і двері квартир, що виходять безпосередньо в сходові клітки, повинні бути глухими або з армованим склом, обладнані пристроєм для самозачинення й ущільненнями в притулах.

Підпунктом 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 січня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 встановила додаткові вхідні двері до належної їй квартири АДРЕСА_2, що відкриваються назовні коридору загального користування на сходову клітку. Будівельні норми і правила, а саме: п. п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», таке передбачають, зокрема, за умови обладнання дверей пристроєм для самозакривання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що доводи останнього про порушення відповідачем будівельних норм і правил є безпідставними, оскільки на підставі заяви ОСОБА_6 комісією у складі: заступника міського голови м. Ржищева, головного архітектора м. Ржищева, начальника юридичного відділу Ржищівської міської ради, головного спеціаліста відділу містобудування і архітектури ЖКГ, було проведено обстеження вхідних дверей її квартири, і встановлено, що вхідні двері обладнані пристроєм автоматичного закривання дверей (пружиною), про що було складено акт від 3 червня 2016 року. Мешканці будинку не заперечували проти такого встановлення дверей.

Крім того, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження порушення його прав таким встановленням дверей.

З огляду на це висновок апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 ґрунтується на повному і всебічному з'ясуванні всіх обставин справи та належній оцінці наявних у справі доказів. Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: