Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 2-1008/07
Провадження № 22ц/782/958/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Яресько А.В.,

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 квітня 2007 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

09 квітня 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21 квітня 2000 року помер його брат ОСОБА_6. При житті він заповіту не склав. Після смерті брата залишилося спадкове майно, до якого належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ№0144329. Він є єдиним спадкоємцем майна померлого за законом. На цей час спадщину не прийняв.

Тому просить визнати за ним право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) після смерті брата ОСОБА_6.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 19 квітня 2007 року

позов задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЛГ №0144329, який належав ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, яка не брала участі у справі але вважає, що суд вирішив питання про її права та обовязки, вважає, що при вирішення цивільної справи суд не з'ясував коло осіб, які мають відношення до цієї справи, що призвело до невірного вирішення справи. Вона є дружиною померлого ОСОБА_6, який був власником земельної ділянки і на яку відкрилася спадщина. Спадкоємцями є вона та їхній з померлим син ОСОБА_7.

Тому просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вимог в повному обсязі.

В ході підготовки справи до розгляду було зясовано, що позивач ОСОБА_4 20 листопада 2016 року помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №13 від 24 листопада 2016 року, складеного Виконавчим комітетом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області(а.с. 77-78).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.01.2017 року провадження в указаній справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступника після смерті позивача ОСОБА_4, який помер 20 листопада 2016 року.

З листа ОСОБА_5 державної нотаріальної контори від 22 травня 2017 року вбачається, що після смерті померлого ОСОБА_4 заведено спадкову справу №72/2016, із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого - ОСОБА_8 та його дочка ОСОБА_9 (а.с. 98-104).

У відповідності до вимог ст.ст. 37, 204 ЦПК України ухвалою суду від 25 травня 2017 року було відновлено апеляційне провадження у справі залучено до участі у справі у якості правонаступників позивача ОСОБА_4 осіб, за заявами яких про прийняття спадщини після смерті позивача було заведено спадкову справу - його дружину ОСОБА_8 та дочку ОСОБА_9.

В судове засіданні в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник, правонаступники позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9, представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Луганської області, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не зявилися, що з огляду на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації Луганської області та представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Щоткіна) є дружиною ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого Розсипненською сільською радою Троїцького району Луганської області серія 1-ЕД № 220453 (а.с. 35).

21 квітня 2000 року ОСОБА_6 помер, що підтверджено актовим записом №15 , вчиненим Тимонівською сільською радою Троїцького району Луганської області (а.с. 36).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області 07.11.2016 року № 682, разом із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим 21 квітня 2000 року, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на день його смерті мешкали та були зареєстровані дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_7 (а.с. 37).

Відповідно до сертифікату серії ЛГ №0144329 від 25 березня 1997 року, виданого ОСОБА_5 районною Державною адміністрацією Луганської області 25 березня 1997 року, ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Тимонівське» у розмірі 11,39 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 6).

На вказане майно, таким чином, відкрилася спадщина.

Статтею 549 ЦК України (1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Оскаржуючи рішення суду, апелянт надав суду відомості, що свідчать про прийняття ним спадщини. Від прийняття спадщини дружина померлого не відмовлялася.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності до ст.ст. 1261,1262 ЦК України дружина та діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу, а рідні брати спадкодавця мають право на спадкування за законом у другу чергу.

Вимоги вказаних норм ЦК України 2003 року в наведеній частині повністю відповідають вимогам ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Розглянувши справу за позовом брата померлого як спадкоємця другої черги про визнання право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) лише за участю ОСОБА_5 районної державної адміністрації Луганської області, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом спірних правовідносин.

Відповідачем по справі є особа, яка має відповідати за предявленим позовом, у той час, коли матеріали справи не містять відомостей ані про відумерлість спадщини, ані про інший обовязок ОСОБА_5 РДА відповідати за вказаним позовом.

За таких обставин, коли є спадкоємці першої черги, які надають суду докази про вчинення ними дії, що свідчать про прийняття спадщини, їх до участі у справі не залучено.

Суд на зазначене уваги не звернув, не взяв до уваги розяснення, надані з цього приводу у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року щодо обовязку суду перевірки наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, заяв спадкоємців про відмову від права на спадщину, та ухвалив помилкове рішення через неправильне застосування норм процесуального права.

Наведене відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви із зазначених вище підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви з зазначених підстав, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості самої заяви, оскільки це може бути зроблено лише під час розгляду справи зі всіма заінтересованими особами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 19 квітня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації про визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий

Судді: