Провадження № 2/752/1453/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.05.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

за участю представника та позивача - ОСОБА_1

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ у користування кімнат в квартирі, суд -

Встановив

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просили суд надати у володіння та користування власникам 60/100 частин квартири АДРЕСА_1 такі кімнати:

-ОСОБА_1 ізольовану кімнату житловою площею 17,1 кв.м. (приміщення № 5 на плані);

-ОСОБА_3 ізольовану кімнату житловою площею 12,7 кв.м. (приміщення 6 на плані);

-ОСОБА_2 - ізольовану кімнату житловою площею 9,4 кв.м. (приміщення № 3 на плані).

Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити в загальному користуванні.

В обгрунтування позову позивачі вказували, що 18 серпня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. 11 лютого 1991 року від даного шлюбу народився син ОСОБА_3. ОСОБА_1 з 1981 року працює в Національному університеті біоресурсів та природокористування (колишній Національний аграрний університет). У 2004 році рішенням профспілкового комітету Національного аграрного університету сім'ї ОСОБА_1 було видано ордер на проживання у комунальній квартирі АДРЕСА_1 на три житлові кімнати.

У 2005 році сторонами приватизовано вказана житлова площа та їм видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого 60/100 частин квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.

16.06.2016 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У вересні 2015 року ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4, у зв'язку з чим на сьогоднішній день право на 60/100 частин квартири АДРЕСА_1 мають три окремі родини.

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 має у власності окрему ізольовану квартиру АДРЕСА_2 площею 46 кв.м., де вона фактично проживає, а самовільно зайняту кімнату площею 17,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 вона здає без згоди на інших співвласників.

Позивачі вказують, що добровільно визначити порядок користування відповідач відмовляється, у зв'язку з чим, посилаючись на правові підстави ст. 358 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02 березня 2006 року ОСОБА_1 і членам його сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності 61/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту вказана квартира АДРЕСА_4 складається з 5 кімнат, житловою площею 64 кв.м. складається, в тому числі:

- 1-а кімната 12,7 кв.м.;

- 2-а кімната 9,4 кв.м.;

- 3-а кімната 12,1 кв.м.;

- 4-а кімната 17,1 кв.м.;

- 5-а кімната 12,7 кв.м;

- кухні площею 10 кв.м.;

- вбиральні площею 0,8 кв.м.;

- коридору площею 14,1; 3,2 кв.м.;

- вмивальника площею 1,2 кв.м.;

Як пояснили сторони в судовому засіданні в їх спільному користуванні перебувають житлові кімнати площею 17,1, 12,7 та 9,4 кв.м.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування.

Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно врахувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності . Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні , а частка у праві власності на майно. Визнання за кожним із співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності . Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, при встановленні співвласниками порядку користування спільним майно в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Враховуючи те, що спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, та не порушує їх прав як власників .

Сторони в судовому засіданні визнали, що ОСОБА_2 вже зайняла кімнату площею 17,1 кв.м. та користується нею на власний розсуд шляхом здачі в оренду третім особам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення порядку користування квартирою, з урахуванням діючого порядку користування.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ у користування кімнат в квартирі - задовольнити частково.

Надати у володіння та користування власникам 60/100 частин квартири АДРЕСА_1 такі кімнати:

ОСОБА_1 - у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 12,7 кв.м. (приміщення № 6 на плані);

ОСОБА_3 - у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 9,4 кв.м. (приміщення № 3 на плані);

ОСОБА_2 - у володіння та користування ізольовану кімнату житловою площею 17,1 кв.м. (приміщення № 5 на плані).

Кухню (приміщення № 7 на плані), коридор (приміщення № № 1 та 8 на плані), ванну кімнату (приміщення № 9 на плані) і вбиральню (приміщення № 10 на плані) квартири АДРЕСА_1 залишити у загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя