Справа № 127/2-266/2008
Провадження 6/127/329/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Рябошапка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржнику від інших осіб,-

ВСТАНОВИВ:

Подання мотивоване тим, що на виконанні Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження № 53991286 від 22.05.2017 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-266/2008 від 30.05.2008 року виданого Ленінським районним судом м. Вінниця про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКП інвестиційний банк» в розмірі 175870,95 грн.; виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5424-2011 від 14.05.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниця про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКП інвестиційний» кошти в розмірі 102666,84 грн.; виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5424-2011 від 14.05.2012 року виданого Ленінським районним судом м. Вінниця про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКП інвестиційний банк» кошти в розмірі 1147,65 грн.

23.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКП інвестиційний банк» в загальному розмірі 279685,44 грн., примірники надіслано сторонам, стягувачу до відома, боржнику для виконання.

Згідно відповідей Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, боржник не працює, пенсію не отримує, інформація стосовно боржника фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді № 9-230-99.2-1601/2-16 управлінням Держгеокадастру у м. Вінниця Вінницької області земельної ділянки не виявлено.

Згідно відповіді № 32480 Держсільгоспінспекції у Вінницькій області за боржником сільськогосподарської техніки не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності Державного реєстру іпотек на нерухоме майно від 23.08.2016 року за боржником в іпотеці знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору застави НБ 0204351 від 03.10.1997 року заставодержателем вищезазначеної квартири являється Український акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк. Заставлена квартира складається з приміщень: коридору 71-1, ванної 71-2, вбиральні 71-3, кухні 71-4, кімнат 71-5, 71-6, жилою площею 26,7, кв. м., кладової 71-7. Загальна площа квартири становить 45,8 кв.м.

Згідно актів державного виконавця від 16.03.2016 року та 19.05.2016 року державним виконавцем здійснювався вихід на дільницю за адресою АДРЕСА_2 з метою перевірки майнового стану боржника, та складання акту опису й арешту вищезазначеної квартири, боржник ОСОБА_2 двічі був дома, двері відчинив але на вимогу державного виконавця до помешкання не впустив.

Станом на 25.05.2017 року боржником не наданого жодного підтвердження щодо сплати заборгованості на користь стягувача.

В судове засідання 26.05.2017 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці не зявилась, проте, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність державного виконавця на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню судом з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії та має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з метою реалізації повноважень, наданих йому п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яким до функцій органів державної виконавчої служби віднесено право звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - до виконання ним боргових зобовязань.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дане положення спрямоване на реалізацію конституційного права особи на недоторканість житла чи іншого володіння особи, в той же час ним створюються процесуальні гарантії забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на майно боржника.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження».

У справі "ОСОБА_3 проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Суд вважає, що заявником доведений факт ухилення боржника від виконання зобовязання, так як боржник будучи обізнаним про те, що у нього перед стягувачем є невиконані зобовязання з погашення заборгованості за наданим йому кредитом, не вчинив відповідних дій щодо погашення цього зобовязання та жодного разу не зявився до державного виконавця для вирішення питання щодо погашення заборгованості за виконавчим документом.

Вивчивши матеріали подання, враховуючи те, що незастосування заходів щодо забезпечення виконання виконавчого документу може унеможливити його виконання, факт співмірності із заявленими вимогами, факт ухилення боржника від виконання зобовязань та ігнорування вимог стягувача, суд вважає за можливе задовольнити зазначене подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржнику від інших осіб задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржнику від інших осіб, для проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника за місцем проживання божника ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя