Ухвала

іменем україни

17 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути у солідарному порядку кредитну заборгованість із ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка становить 51 047,05 доларів США кредитної заборгованості та 97 566 грн 05 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 85 000 доларів США, за користування якими він зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 15% річних виходячи з 360 днів та можливістю перегляду їх розміру, та повернути кредит не пізніше 31 серпня 2018 року щомісячними платежами, а ОСОБА_5 виступила поручителем за зобов'язаннями позичальника на підставі договору поруки від 22 серпня 2008 року. Разом з тим, з вересня 2013 року позичальник не виконує своїх зобов'язань, у зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість, яку банк просить стягнути із відповідачів.

У жовтні 2015 року було прийнято зустрічну позовні заяву ОСОБА_5, в якій остання просила визнати припиненою поруку, встановлену договором поруки, що був укладений 22 серпня 2008 року між нею ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки договір поруки не містить строку дії, а банк використав право дострокового стягнення кредиту і цей строк настав 11 жовтня 2014 року, проте позов пред'явлено лише 08 травня 2015 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, частково задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто із ОСОБА_4 51047,05 доларів США кредитної заборгованості та 97 566 грн 05 коп. пені. Решту первісних позовних вимог залишено без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки від 22 серпня 2008 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення у частині первісних позовних вимог, що були залишені без задоволення та у частині задоволення зустрічних позовних вимог, і ухвалити у цих частинах нове рішення, яким задовольнити залишені без задоволення вимоги банку, а позовні вимоги ОСОБА_5 - залишити без задоволення у повному обсязі.

У іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому не є предметом розгляду у касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 22 серпня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 85000 доларів США, за користування якими він зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 15% річних виходячи з 360 днів та можливістю перегляду їх розміру, та повернути кредит не пізніше 31 серпня 2018 року щомісячними платежами.

ОСОБА_5 є поручителем за зобов'язаннями позичальника на підставі договору поруки від 22 серпня 2008 року.

З вересня 2013 року ОСОБА_4 не виконує своїх зобов'язань, у зв'язку з чим, станом на 24 квітня 2015 року його заборгованість перед банком становить 41766,18 доларів США за кредитом, 9280,87 доларів США за процентами, пеня за прострочення сплати кредиту - 61 845 грн 30 коп. та 35 720 грн 75 коп. за прострочення сплати процентів.

Вимогами від 04 вересня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» повідомило відповідачів про невиконання зобов'язань за кредитним договором, розмір загального та простроченого боргу станом на відповідну дату. Із змісту вимог, вбачається, що банк вимагає погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення, а у випадку не усунення порушень на 32 день банк вимагає виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2008 року у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Разом з цим, частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, ПАТ «УкрСиббанк» вказавши про дострокове погашення кредитної заборгованості у вимогах направлених відповідачам, змінив строк виконання основного зобов'язання і звернувшись у квітні 2015 року до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк змінив строк виконання зобов'язання, однак протягом шести місяців не пред'явив позов до поручителя, а отже порука є припиненою відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Умнова