АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/9790/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8848/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовував свої вимоги тим, що 29 січня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25 000 гривеньзі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення станом на 31 березня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 57 787,07 гривень, із яких: 34 335,34 гривень - тіло кредиту, 19 397,41 гривень - процента, 826,36 гривень - пеня та комісія, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2 727,96 гривень - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування рішення суду, та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі.

Сторони будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову виходив з того, що у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_3 29 січня 2013 року, зазначено, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив, що він ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Разом з тим, письмова форма кредитного договору у розумінні ст. 207 ЦК України не була додержана, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також, що ці умови не змінювалися. Надані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Відтак, суд вважав, що позивачем в ході судового розгляду не було надано будь-яких доказів, які свідчили б про отримання відповідачем кредитних коштів, кредитної картки або погашення кредиту.

Проте погодитися з такими висновками суду неможна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2013 року ОСОБА_3 29.01.2013 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві позичальника зазначено, що заявник згодний з тим, що ця заява разом з запропонованими Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком кредитний договір про надання банківських послуг.

Наявність між банком та ОСОБА_3 кредитних відносин позивач окрім іншого підтверджував виписками по картці/рахунку № НОМЕР_2, а також № НОМЕР_3 ( у зв'язку з перевипуском), в якій відображено багаторазові дії щодо зняття готівкових коштів, оплати вартості придбаних товарів і послуг, поповнення мобільного телефону, автоматичного списання коштів з іншої платіжної картки користувача для погашення боргу за спірною карткою, переказу коштів на картку через банкомат Приватбанку.

Відповідач ОСОБА_3 отримав кредитну картку «Кредитка, універсальна» з встановленим кредитним лімітом 2 000 гривень в подальшому відповідачеві поступово було збільшено кредитний ліміт до 25000 гривень (відображено в довідці про умови кредитування) та додатково для активного користування кредитним лімітом здійснено додатковий випуск кредитних карток, котрі видані для обслуговування кредитного договору від 29.01.2013 року, що відображено в довідці.

Сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: сума кредиту (зазначена сума в Анкеті-Заяві), розмір плати за користування кредитом, розмір штрафних санкцій, строк виконання зобов'язання, що відображено в Анкеті-Заяві позичальника та довідці про умови кредитування, котрі підписані відповідачем та не заперечується відповідачем. Також, враховуючи, факт отримання відповідачем кредитних коштів, що підтверджується випискою про рух коштів, в котрій зазначено всі витрати відповідача, в тому числі й поповнення власного телефонного рахунку, та факт часткового поповнення коштів на картковому кредитному рахунку по кредитному договору , слід вважати, що кредитний договір від 29.01.2013 року є укладений та реальний.

Беручи до уваги те, що відповідачем належним чином взяті зобов'язання не виконуються, у зв'язку із чим виникла заборгованість, колегія суддів вважає, що до задоволення підлягають вимоги позивача в частині стягнення 34 335,34 гривень - заборгованість за кредитом, яка виникла станом на 31.03.2015 року, 19397,41 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф 500 гривень - (фіксована частина); 2727,96 гривень - (процентна складова).

При цьому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення 826,36 гривень, оскільки пунктом 1.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписавши генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті також були визначенні терміни та поняття укладеної угоди, які за своїм змістом не містять такого поняття, як «заборгованість за пенею та комісією».

Не містить таких правових обґрунтувань і сама позовна заява та її додатки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача з зазначених вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Колегія суддів вважає, що стягнення підлягають суми судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду у розмірі 577,87 гривень, а також 1 515 гривень судового збору за подачу апеляційної скарги, а всього - 2092,87 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року скасувати та постановити нове, за яким:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «ПриватБанк» (, № п/р одержувача: 3111, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 року, що складається: 34 335,34 (тридцять чотири тисячі триста тридцять п'ять гривень тридцять чотири копійки) - заборгованість за кредитом; 19397,41 (дев'ятнадцять тисяч триста дев'яносто сім гривень сорок одна копійка) - заборгованість по процентам за користування кредитом; штраф 500 (п'ятсот) гривень - (фіксована частина); 2727,96 (дві тисячі сімсот двадцять сім гривень дев'яносто шість копійок) - (процентна складова).

У решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (, № п/р одержувача: 3111, МФО №305299) судовий збір у розмірі 2092, 87 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: