справа № 165/1927/16-ц
провадження №2/165/61/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фіакр-Львів", третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

10.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіакр-Львів», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вимоги мотивує тим, що 16 січня 2016 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 у м. Львові на перехресті вул. Б.Хмельницького-Грінченка керуючи автобусом «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її зміну, на перехресті нерівнозначних доріг не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 1.5, 2.3 (б), 16.11 ПДР. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року адміністративну справу відносно ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_2, згідно звіту №47/16 від 11 травня 2016 року було визнано, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу становить 144 610 грн. Крім того, зазначає, що під час дорожньо-транспортної пригоди їй були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою голови, зламу кісток носа, гематом лобної ділянки. У звязку із завданими тілесними ушкодженнями вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 19 по 25 січня 2016 року у Нововолинській міській центральній лікарні, з 26 січня 2016 року по 01.02.2016 року на денному стаціонарі Нововолинської ЦМЛ, зверталась на консультації лікарів спеціалістів, а саме лора, хірурга, дерматолога, окуліста. За весь період лікування витратила 7017,56 грн. на медичні препарати. Також вказує, що вона понесла витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2000 грн. за висновок №47/16 - 1500 грн., за висновок №48/16 500 грн. Загальний розмір завданої позивачу майнової шкоди становить 153 627,56 грн. із розрахунку: 144 610 грн. (шкода заподіяна майну) + 7017,56 грн. (шкода повязана із лікування) + 2000 грн. (за експертні дослідження). Зазначає, що 03 червня 2016 року їй було відшкодовано 50 000 грн. майнової шкоди у звязку з пошкодженням транспортного засобу ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3. Цього ж дня, ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» позивачу було відшкодовано 5296,85 грн. витрат на лікування.

Оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14 травня 2014 року власником транспортного засобу «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3, вважає, що він зобовязаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в розмірі 98 330,71 грн. із розрахунку: 144 610 грн. (шкода заподіяна майну) 50 000 грн. (страхове відшкодування) = 94 610 грн. , 7017,56 грн. (шкода повязана із лікування) - 5296,85 грн. (страхове відшкодування) = 1720,71 грн. Разом 94 610 грн. + 1720,71 грн. + 2000 грн. = 98 330,71 грн.

Стверджує, що неправомірними діями ОСОБА_4 їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась в тому, що вона перенесла моральні страждання та переживання, нервовий стрес, який виник у звязку із знищенням її транспортного засобу та завданням їй тілесних ушкоджень, таких як забій обличчя, струс головного мозку, гематоми обох повік, злам кісток носа, накладено шви на лобній ділянці обличчя. Позивач перенесла сильний фізичний біль, нервовий стрес, тривалий період не могла виходити на вулицю, спілкуватися із іншими особами, так як її обличчя було в синцях. На даний час на її обличчі залишились шрами, у звязку з чим вона змушена була звертатись до дерматолога, вказує, що їй як жінці неприємно, що на обличчі залишились рубці від хірургічного втручанння. Наголошує, що разом із нею в автомобілі були її неповнолітні діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом з дитинства, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також вона переживала за здоровя своїх дітей, хвилювалась, що їх стан може погіршитись. Вона була позбавлена нормальних життєвих звязків, вимушена була постійно думати про цю негативну в житті ситуацію, відволікатись від свої домашніх справ. Позивач була змушена витратити багато часу для зібрання документів для отримання страхового відшкодування, неодноразово їздити до м. Львова. Дана ситуація обумовила негативні зміни психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, дотепер перешкоджають можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили позивачу моральні страждання. Такими діями ОСОБА_4 було порушено її життєвий спокій, та звичний спосіб життя. Враховуючи глибину, невідворотність, тривалість її страждань, межі розумності та справедливості,моральну шкоду оцінює в 50000 (пятдесят тисяч) грн. Просить стягнути з ОСОБА_3 в її користь 94 610 грн. завданої майнової шкоди, 1720,71 грн. витрат на лікування, 2000 грн. (дві тисячі) за автотоварознавче дослідження, 50000 грн. моральної шкоди, разом 148 330,71 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу і сплачений судовий збір.

06.02.2017 року позивач подала до суду уточнюючу заяву (а.с.96 том І), в якій замінила статус Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ» з третьої особи без самостійних вимог на співвідповідача, мотивуючи тим, що під час попереднього судового засідання їй стало відомо про договір оренди транспортного засобу від 10 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 «ФІАК-ЛЬВІВ», з якого випливає, що ОСОБА_9 «ФІАКР-ЛЬВІВ» було передано у строкове платне користування строком на три роки транспортний засіб марки «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу від 14 травня 2014 року. Пунктом 6 Договору оренди транспортного засобу передбачено, що орендар зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у звязку з використанням транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки. Тому просить стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ» в користь позивача 94 610 грн. завданої майнової шкоди, 1720,71 грн. витрат на лікування, 2000 грн. (дві тисячі) за автотоварознавче дослідження, 50000 грн. моральної шкоди, разом 148 330,71 грн. та 1500 грн. витрат на правову допомогу і сплачений судовий збір.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 10.05.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2, та в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 не зявилися, подали до суду заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги з врахуванням уточнюючої заяви від 06.02.2017 року підтримують з підстав наведених у ній, просять їх задовольнити. (а.с.96 том І, а.с.18 том ІІ).

В судове засідання третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву (а.с.210), в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Вказує, що транспортний засіб марки «Фіат», д.н.з. НОМЕР_4, підлягає відновленню, його подальше використання є технічно можливим, тому передача пошкодженого транспортного засобу є недоцільна.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_11 не зявилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутності, оскільки залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» та позивачем позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 не заявлено (а.с.243 том І).

В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» не зявився, подав суду заяву (а.с.179 том І ), в якій просить справу розглядати у його відсутності. Пояснив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.05.2015 року №АЕ/2779209, за яким страховик взяв на себе зобовязання у випадку настання страхового випадку, відшкодовувати завдану страхувальником шкоду третім особам при експлуатації забезпеченого транспортного засобу БАЗ А079.14, номерний знак НОМЕР_1. Умовами вказаного Полісу передбачений ліміт відповідальності страховика в розмірі 50000 грн., у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів». Вказує, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілому становить 50000 гривень на одного потерпілого. В період дії вищезазначеного договору сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки Фіат, номерний знак НОМЕР_5. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні ушкодження. До ПрАТ «СК «ВУСО» 15.10.2016 року звернувся ОСОБА_2 із заявою на виплату страхового відшкодування. Після отримання всіх необхідних документів ПрАТ «СК «ВУСО» вищезазначену подію визнано страховим випадком та перераховано на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. Крім того, до ПрАТ «СК «ВУСО» 11.50.2016 року звернулася ОСОБА_1 із заявою на виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоровю. Після отримання всіх необхідних документів, ПрАТ «СК «ВУСО» вищезазначену подію визнано страховим випадком та перераховано на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 5296,85 грн. Стверджують, що за даним страховим випадком ПрАТ «СК «ВУСО» виконав свої обовязки перед позивачем в повному обсязі.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіакр-Львів" не звявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав наведених у запереченнях (а.с.113-114 том І, а.с. 5 том ІІ ). Вказуює, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №47/16 від 11 травня 2016 року, який наданий позивачем, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2, становить 144610 грн., що є ринковою вартістю автомобіля. ПАТ «СК «ВУСО» відшкодовано позивачу 50000 майнової шкоди у звязку із пошкодженням транспортного засобу. Крім того, відповідно до висновку №48/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.05.2016 року, утилізаційна вартість автомобіля НОМЕР_2, внаслідок пошкодження під час ДТП 16.01.2016 року становить 86904 грн. Тому стверджує, що реальні збитки, які поніс позивач, та які підлягають стягненню з відповідача становлять 7706 грн. Вимогу позивача щодо стягнення витрат на лікування в розмірі 1720,71 грн. вважає такою, що до задоволення не підлягає, оскільки витрати на лікування повинен нести страховик. Вимогу щодо витрат на проведення авто товарознавчого дослідження та моральної шкоди вважає безпідставними. Також зазначає, що у разі покладення судом обовязку компенсувати майнову шкоду в більшому розмірі як 7706 грн., необхідно вирішити питання про передачу автомобіля НОМЕР_2,після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року адміністративну справу відносно ОСОБА_4 вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.11 том І ). З вказаної постанови вбачається, що 16 січня 2016 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 у м. Львові на перехресті вул. Б.Хмельницького-Грінченка керуючи автобусом «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її зміну, на перехресті нерівнозначних доріг не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п. 1.5, 2.3 (б), 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14 травня 2014 року(а.с.13) власником транспортного засобу «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3.

Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 10 грудня 2014 року (а.с.77) укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 «ФІАК-ЛЬВІВ» випливає, що ОСОБА_9 «ФІАКР-ЛЬВІВ» було передано у строкове платне користування строком на три роки транспортний засіб марки «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу від 14 травня 2014 року, що також підтверджується копією тимчасового реєстраційного талону (а.с.13).

Пунктом 6 Договору оренди транспортного засобу передбачено, що орендар зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у звязку з використанням транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки.

ОСОБА_4 працює на посаді водія автотранспортних засобів, з основним місцем праці, повною індивідуальною матеріальною відповідальністю у ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» з 23.11.2013 року, що підтверджується довідкою ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» від 29.06.2016 року (а.с.12) копією виписки з наказу від 20.11.2013 року (а.с.14), копією трудового договору від 23.11.2013 року (а.с.15).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_2 На підставі довіреності від 22.03.2016 року даним транспортним засобом користувалася ОСОБА_1 (а.с.40 том І), яка в зв'язку з цим має право вимоги у даній справі.

Відповідно до звіту №47/16 від 11 травня 2016 року (а.с.20-25 том І) вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фiат Скудо», ідентифікаційний номер ZFA3968, реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень станом на момент проведення дослідження 26.01.2016 року становить 144610 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.05.2015 року №АЕ/2779209, за яким страховик взяв на себе зобовязання у випадку настання страхового випадку, відшкодовувати завдану страхувальником шкоду третім особам при експлуатації забезпеченого транспортного засобу БАЗ А079.14, номерний знак НОМЕР_1. Умовами вказаного Полісу передбачений ліміт відповідальності страховика в розмірі 50000 грн., у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

03 червня 2016 року позивачу ОСОБА_1 було відшкодовано 50 000 грн. майнової шкоди у звязку з пошкодженням транспортного засобу ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, що підтверджується копією заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.183-184 том І) та копією платіжного доручення №8756 від 03.06.2016 року.

Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 11.05.2016 року (а.с.32-35 том І) утилізаційна вартість автомобіля «Фiат Скудо», ідентифікаційний номер ZFA3968, реєстраційний номер НОМЕР_4, враховуючи дані про особливості стану транспортного засобу, що отримані під час ДТП 16.01.2016 року, становить 86904,00 грн.

Посилання представника відповідача ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» на положення закріплені у абз. 2,3 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» щодо одночасного вирішення судом питання про передачу автомобіля марки «Фiат Скудо», ідентифікаційний номер ZFA3968, реєстраційний номер НОМЕР_4 після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, суд до уваги не бере, так як в даному випадку обовязковою умовою повернення автомобіля, є та обставина, що даний автомобіль не може бути використаний за призначенням. Однак, з висновку №47/16 експертного авто товарознавчого дослідження від 11.05.2016 року випливає (а.с.25), що даний автомобіль може використовуватись за призначенням, однак проводити відновлювальні ремонтні роботи автомобіля економічно недоцільно.

Згідно п. 8,2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій Міністерством юстиції України та Фондом державного майна, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Отже, повернення залишків автомобіля можливе лише у тому випадку, коли автомобіль неможливо відновити відповідно до технічних вимог виробника а саме не можливо використовувати за призначенням. У даній цивільній справі автомобіль можливо відновити і використовувати за призначення, тому залишки відповідачу не повертаються.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

В пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданого майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, тощо) володіє транспортним засобом.

Оскільки власник транспортного засобу обрав способом захисту своїх прав саме відновлювальних ремонт автомобіля, тому повернення даного транспортного засобу відповідачу не може бути застосовано.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» в користь позивача підлягає 7706 грн. матеріальної шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, із розрахунку: 57706 грн.(реальні завдані збитки: 144610 грн. (вартість транспортного засобу) 86904 грн. (утилізаційна вартість транспортного засобу) 50000 грн. (страхове відшкодування) = 7706 грн.

Крім того, судом встановлено, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забій голови, злам кісток носа, забій обличчя, повік, гематоми, були накладені шви на обличчі в лобній ділянці.

Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 19 по 25 січня 2016 року у Нововолинській міській центральній лікарні, з 26 січня 2016 року по 01.02.2016 року на денному стаціонарі Нововолинської ЦМЛ з діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій голови, злам кісток носа, гематоми лобної ділянки, що підтверджується копією виписки №50 із медичної карти хворого (а.с.16 том І) та копією епікризів Нововолинської ЦМЛ (а.с. 19-22 том ІІ).

Позивач зверталася за консультаціями до лікарів спеціалістів лора, хірурга, окуліста, неодноразово консультувалась у лікаря дерматолога з приводу рубця та гематом в лобній ділянці, що підтверджується медичною документацією (а.с. 19-36 том ІІ,)

Витрати на лікування ОСОБА_1 згідно виписки із історії хвороби стаціонарного хворого та фіскальних чеків, якими підтверджується придбання лікарських засобів, становлять 7017,56 грн. (а.с.16-19). Вказані докази є належними доказами, що підтверджують витрати, повязані з лікуванням ОСОБА_1 від страхового випадку, тому суд приходить до висновку, що сума коштів, витрачених позивачем на лікування в такому розмірі є обґрунтованою.

03 червня 2016 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» позивачу ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування за шкоду, спричинену життю та здоровю в розмірі 5296,85 грн., що підтверджується копією заяви та платіжним дорученням №8756 від 03.06.2016 року (а.с.181-182).

Отже, залишились невідшкодованими витрати позивача на лікування в розмірі 1720,71 грн. , із розрахунку 7017,56 грн. (спричиненні збитки) 5296,86 грн. (страхове відшкодування)= 1720,71 грн. , що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» на користь позивача.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 3)у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦПК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Крім того, згідно розяснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 вказаної Постанови розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає доведеним наявність моральної шкоди, що виразилась у тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перенесла моральні страждання та переживання, нервовий стрес, який виник у звязку із знищенням її транспортного засобу та завданням тілесних ушкоджень, таких як, забій обличчя, струс головного мозку, гематоми обох повік, накладення швів на лобній ділянці обличчя. Позивач перенесла сильний фізичний біль, нервовий стрес, через наявність синців на обличчі тривалий період була позбавлена можливості спілкуватись з іншими особами, виходити на вулицю. Крім того, на обличчі в лобній ділянці залишився рубець. Позивач надала суду докази того, що їй завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з погіршенням здоров'я та у душевних стражданнях. Із наданої позивачем медичної документації (а.с. 19-36 том ІІ) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач тривалий час проходила лікування у медичних закладах, зверталася до лікаря-лора та лікаря хірурга з приводу зламу кісток носа, користувалась послугами лікаря-дерматолога з приводу рубця та гематоми на обличчі у лобній частині, до лікарів-невропатологів з приводу головних болів внаслідок черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що спричинило позивачу сильний стрес, дискомфорт та погіршення стану здоровя.

Позивач була позбавлена нормальних життєвих звязків, вимушена постійно думати про цю негативну життєву ситуацію, відволікатись від свої домашніх справ. Крім того, під час ДТП в автомобілі знаходились неповнолітні діти позивача: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом з дитинства, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зазнали сильних душевних хвилювань (а.с.37-39 том ІІ). ОСОБА_1 переживала за здоровя своїх дітей, хвилювались, що їх стан може погіршитись . Також наявні підстави, передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК для відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягає душевних стражданнях у звязку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, неможливістю використання його під час відновлювального ремонту за призначенням, була позбавлена можливості використовувати належний автомобіль, що було для неї необхідним при здійсненні догляду за дитиною, яка є інвалідом з дитинства, що призвело до зміни у гірший бік способу життя, це ставило її і її сімю у скрутне матеріальне становище. Позивач втратила душевний спокій, багато часу витрачаючи для зібрання документів для отримання страхового відшкодування, неодноразово їздити до м. Львова. Все це призвело до порушення нормальних життєвих звязків позивача, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя. Дана ситуація обумовила негативні зміни психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, дотепер перешкоджають можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_1В, суд виходить із глибини, характеру та обсягу психічних хвилювань, фізичному болю та душевних страждань позивача, в звязку з ушкодженням її здоровя, крім того, травмуванням обличчя, залишення від отриманої травми шраму у вигляді рубця і психологічних хвилювань її неповнолітніх дітей, які знаходились в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди, та душевних страждань, які позивач зазнала із пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП, з урахуванням таких обставин, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають до частково задоволення, а саме на суму 30000 гривен.

Відповідно до вимог ст.ст. 84, 86, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_9 «Фіакр-Львів» на користь позивача ОСОБА_1 2000 гривень витрат за автотоварознавче дослідження, що підтверджується копією рахунку №47 від 11.05.2016 року та копією рахунку №48 від 11.05.2016 року (а.с.36), 1102,40 грн. сплаченого судового збору, 700 гривень витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с. 1,2, 41-43).

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 386, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАКР-ЛЬВІВ» в користь ОСОБА_1 7706 (сім тисяч сімсот шість) гривень завданої матеріальної шкоди, 1720 (одну тисячу сімсот двадцять) гривень 70 коп. витрат на лікування, 2000 (дві тисячі) гривень витрат за автотоварознавче дослідження, 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди, 1102 (одну тисячу дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору, 700 (сімсот) гривень витрат на правову допомогу, всього 43229 (сорок три тисячі двісті двадцять девять) гривень 11 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук