Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 505/1780/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності, честі та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 06 травня 2016 року, звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, в обґрунтування своїх вимог посилався на таке. В жовтні 2015 року він, на запрошення кандидата на обрання на посаду Котовського міського голови Одеської області ОСОБА_3 серед інших осіб був присутній на зустрічі останнього з виборцями на одній з вулиць міста Котовськ. Оскільки відповідач на час зустрічі з виборцями вже на протязі довгого часу був міським головою, то виборці ставили різні, не зовсім зручні запитання щодо його діяльності. Зокрема йшлося про те, чому в місті погана якість води, хоча тарифи на її споживання дуже високі. Оскільки на час зустрічі з кандидатом на посаду міського голови в Котовському суді розглядалась справа за його позовом до останнього, то він запитав ОСОБА_3, чому той не ходить в судові засідання. На таке питання отримав відповідь: «Я з хворими людьми в суд не ходжу». Тобто, відповідач стверджував, що він є хворою людиною, хоча він таким не є. До того ж він є законослухняним громадянином, є громадським діячем, членом громадської організації «Час змін». Оскільки відповідач, порушивши його немайнові права під час публічного виступу, поширив інформацію, яка не відповідає дійсності, порочить честь та гідність, вимагає позов задовольнити. Вважає, що відеозапис його спілкування з відповідачем, який міститься на СД-диску, який він надав суду, є достатнім доказом вини відповідача в поширенні щодо нього інформації, яка принижує його честь та гідність. Крім цього, його твердження можуть підтвердити свідки, які були присутні на зустрічі з кандидатом на посаду Котовського міського голови. Просить зобовязати відповідача спростувати інформацію поширену під час публічного виступу щодо нього у спосіб, наближений до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування, шляхом виступу на місцевому телевізійному каналі та стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн..

Представник відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності) в судовому засіданні позов не визнала, вважає позов безпідставним, та, в обґрунтування своєї позиції посилалася на те, що дійсно ОСОБА_3, як кандидат на посаду міського голови м. Котовська у вересні-жовтні 2015 року проводи зустрічі з виборцями. На одній з таких зустрічей був присутнім серед інших осіб і позивач. Яких-небудь відомостей, що посягають на гідність і честь ОСОБА_1 позивач не розповсюджував. Твердження позивача про це є не правдивими. Ці твердження гуртуються на особистих неприязних стосунках з ОСОБА_3. Просить в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому зсіданні свідчила таке. На початку жовтня 2015 року в місті Котовську, поблизу девятиповерхового будинку у провулку Короленка кандидат на посаду міського голови ОСОБА_3 зустрічався з виборцями. Вона була присутня теж. На цій зустрічі був присутнім і позивач ОСОБА_1. Між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виникла суперечка. На питання останнього, чому ОСОБА_3 не ходить на суд, той відповів, що з хворими людьми до суду не ходить. Така відповідь стосувалась саме ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні свідчив таке. В жовтні 2015 року в місті Котовську були зустрічі кандидата на посаду міського голови відповідача ОСОБА_3 з виборцями. На одній із зустрічей ОСОБА_1 звернувся із запитанням чому ОСОБА_3 не ходить до суду. На це ОСОБА_1 отримав відповідь, що з дурними і хворими людьми до суду не ходить. На цій зустрічі були присутні десь близько двадцяти чоловік.

Свідок ОСОБА_7 в судовому зсіданні свідчила таке. На початку жовтня 2015 року в місті Котовську, поблизу девятиповерхового будинку у провулку Короленка кандидат на посаду міського голови ОСОБА_3 зустрічався з виборцями. Вона була присутня теж. На цій зустрічі був присутнім і позивач ОСОБА_1. Між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виникла суперечка. На питання позивача, чому ОСОБА_3 не ходить на суд, той відповів, що ОСОБА_1 неадекватний.

Свідок ОСОБА_8 в судовому зсіданні свідчила таке. На початку жовтня 2015 року в місті Котовську, поблизу девятиповерхового будинку у провулку Короленка кандидат на посаду міського голови ОСОБА_3 зустрічався з виборцями. На цій зустрічі вона теж була присутня. Кожне слово ОСОБА_3 коментував ОСОБА_1. ОСОБА_1 стояв поруч з нею. Такого щоб ОСОБА_3 називав ОСОБА_1 хворою людиною вона не чула.

Свідок ОСОБА_9 в судовому зсіданні свідчила таке. На початку жовтня 2015 року в місті Котовську, поблизу девятиповерхового будинку у провулку Короленка кандидат на посаду міського голови ОСОБА_3 зустрічався з виборцями. На цій зустрічі вона як мешканець цього провулку теж була присутньою. ОСОБА_3 ділився своїми планами на майбутнє. Кожне слово ОСОБА_3 коментував ОСОБА_1. Така поведінка змусила присутніх, а їх було близько 40 чоловік, вивести ОСОБА_1 з цієї зустрічі. Такого щоб ОСОБА_3 називав ОСОБА_1 хворою людиною вона не чула.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на повагу до гідності та честі.

У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до роз'яснення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року № 1 ( далі - постанова Пленуму ВСУ № 1), під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Гідність означає передусім об'єктивну цінність особистості, її соціальну значимість як відповідну, адекватну з людською сутністю, тобто ту якість, за якої людина чинить так, як належність її сутності та призначенню, як повинна чинити саме людина. Ця якість особи пов'язана передусім із оцінкою себе як моральної особистості, яка є значимою для оточення та суспільства, тобто є позитивним оціночно-емоційним ставленням до себе у формі свідомості і почуття власної гідності, який знаходить свій прояв у самооцінці своїх моральних якостей в їх системній єдності. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства.

Відповідно до ч. 1 п.15 постанови Пленуму ВСУ № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що його право на повагу до честі та гідності було порушено діями відповідача ОСОБА_3, які виразились у тому, що останній у жовтні 2015 року під час зустрічі з виборцями як кандидат на посаду Котовського міського голови, на його запитання відповів: «З хворими людьми я до суду не ходжу» і цим самим відкрито поширив про нього неправдиві відомості, які не відповідають дійсності. Більш того, він є громадським діячем, публічною людиною, членом громадської організації «Час змін». Таке висловлювання кандидата на посаду міського голови зганьбило його в очах інших громадян.

Стверджує, що відеозапис його розмови з відповідачем, який міститься на СД-диску , який він надав суду, є достатнім доказом вини відповідача в поширенні щодо нього інформації, яка принижує його честь та гідність.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису розмови позивача з відповідачем, який міститься на СД-диску, що відбулася в жовтні 2015 року в місті Котовську в провулку Короленка під час зустрічі кандидата на посаду міського голови з виборцями вбачається, що під час такої зустрічі з боку відповідача пролунав такий вислів: «З хворими людьми я до суду не ходжу». Тобто, судом установлено, що такий вислів з боку відповідача ОСОБА_3 мав місце. Разом з тим, зазначений вислів з боку відповідача пролунав як відповідь на запитання самого позивача про те, чому той не ходить до суду, а також запитання інших учасників зустрічі і не ідентифікував при цьому на думку суду, кого б то не було. Тобто, мала місце узагальнююча відповідь.

На думку суду, зазначені висловлювання відповідача не містять в собі брутальних, принизливих чи непристойних виразів, а оцінюючи спірне висловлювання відповідача, суд не визнає їх фактичним твердженням відповідача про те, що саме позивач є «хворою людиною».

Отже в даному випадку йдеться не про поширення недостовірної інформації.

Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано в чому ж полягає порушення його особистих немайнових прав та не доведено, що у звязку з вищезазначеними висловлюваннями стосовно нього утвердилася думка у будь-кого про те, що він є «хворою людиною».

Такі висловлювання не спричинили жодних негативних наслідків для позивача.

Вищенаведені показання свідків також не підтверджують, що вислови відповідача стосуються безпосередньо особи позивача.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач є громадським діячем, членом громадської організації «Час змін», тобто є публічною особою.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, від 12 лютого 2004 року вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

В пункті 7 Резолюції 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Суд зазначає, що з огляду на положення вищезазначених міжнародно-правових актів та відповідно до прецедентної практики Європейського суду, а саме рішень «Лінгенс проти Австрії», «Бусуйок проти Молдови», позивач є публічною особою, а тому суд, враховуючи ширшу допустиму межу критики для вказаної категорії осіб, враховуючи відсутність критики з боку відповідача відносно приватного життя позивача, не вбачає наявність підстав для висновку про те, що вищезазначена інформація підлягає спростуванню, а позовна заява задоволенню.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, у тому числі у звязку з його безпідставністю.

Відшкодування моральної шкоди та її обґрунтованість також є похідним від вирішення спору про правомірність вимог позивача про захист честі та гідності , а оскільки в процесі розгляду справи факти, викладені позивачем в обґрунтування вимог щодо захисту честі та гідності не знайшли свого підтвердження, суд відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди, заявленої позивачем.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 23, 297, 1167 ЦК України, керуючись 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності, честі та стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд.

Суддя А.І. ГУРА