Справа № 308/7316/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з заявою про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на підставі ухвали від 27.12.2010 року по справі 2п-4664/10.

В обґрунтування вимог заяви заявник посилається на те, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходилася справа № 2п-4664/10 в рамках якої на майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», накладено арешт на підставі ухвали постановленої Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2п-4664/10 від 27.12.2010 року.

Про наявність даного арешту ТОВ «Кей-Колект» дізналося 07.07.2015 року при зверненні до нотаріуса з метою задовольнити своє право вимоги за рахунок предмета іпотеки.

На підтвердження того, що на даний момент заходи забезпечення позову накладені на підставі ухвали постановленої Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2п-4664/10 від 27.12.2010 року не скасовані, заявник надає інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2016 року.

Заявник ТОВ «Кей-Колект» вважає, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2010 року постановлена з порушенням норм чинного законодавства щодо застосування заходів забезпечення позову, а тому встановлені нею заходи забезпечення позову мають бути скасовані.

Зазначає, що постановляючи дану ухвалу, суд не звернув уваги на те, що майно знаходиться в іпотеці та тим чи іншим чином зачіпає інтереси іпотекодержателя, тобто, таким чином, порушив встановлені чинним законодавством норми з приводу вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, наявність даного арешту перешкоджає ТОВ «Кей-Колект» реалізувати своє законне право як іпотекодержателя задовольнити право вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Мотивуючи заяву положенням ч. 1 ст. 572, ч. 1 ст. 589 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. ч. 6, 7, 37 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» заявник зазначає, що перераховані у даних нормах можливості задоволення вимог заставодержателя, в даному випадку іпотекодержателя, передбачені зокрема і договором іпотеки 0 від 20.04.2007 року.

Крім того, вищезазначені посилання щодо порушення законодавчих норми допущених при винесенні даної ухвали вказують на те, що судом не в повній мірі було проведено дослідження підстав та доказів на основі яких задоволено заяву про забезпечення позову.

На підтвердження прав ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержателя щодо майна на яке було накладено арешт ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі № 2п-4664/10 від 27.12.2010 року, заявник надає договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року, за яким право вимоги по кредитному договору № НОМЕР_1 від 20.04.2007 року та договору іпотеки 0 від 20.04.2007 року перейшло від АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект».

Крім того, посилаючись на норми ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України вказує, що дана заява подається до Ужгородського міськрайонного суду, оскільки саме даним судом розглядалась справа № 2п-4664/10, в рамках якої було накладено арешт на майно, що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», і саме цим судом згідно норм чинного законодавства мають скасовуватись заходи забезпечення позову.

Стосовно того, що ТОВ «Кей-Колект» не є стороною по справі, заявник вказує, що воно має право на відповідне звернення з огляду на те, що норма ст. 154 ЦПК України не містить чіткого визначення, що саме стороною по справі можуть подаватись відповідні заяви про скасування заходів забезпечення.

Також зауважує, що незважаючи на те, що на момент постановлення даної ухвали ТОВ «Кей-Колект» не було іпотекодержателем майна на яке накладено арешт, права іпотекодержателя все одно були порушені, адже про наявність такого арешту АКІБ «УкрСиббанк» також не було відомо.

Заявник вважає, що на підставі викладеного ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержатель майна, на яке Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2п-4664/10 від 27.12.2010 року було накладено арешт з порушенням норм чинного законодавства, має достатньо правових підстав для звернення з відповідною заявою для його скасування.

Представник заявника ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не зявився, при цьому, надіслав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується дослідженими матеріалами цивільної справи № 2-1160/11 (до перереєстрації справа № 2п-4664/10), що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які на підставі доручення діють в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2010 року у справі № 2п-4664/10 за вказаним позовом постановлено задовольнити заяву представника ОСОБА_6 та змінити спосіб забезпечення позову, накласти арешт на житлові будинки, які належать на праві приватної власності ОСОБА_6, та розташовані в м. Ужгороді по вул. Чайковського, 34 та в м. Ужгороді по вул. Великокамяна, 10.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2011 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, які на підставі доручення діють в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 07.02.2012 року вказане рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2011 року в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 62991533 від 07.07.2016 року вбачається, що на підставі ухвали про забезпечення позову від 27.12.2010 року по справі № 2п/4664/10 зареєстровано 28.12.2010 року обтяження арешт на житловий будинок за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Великокамяна, 10, власником якого є ОСОБА_6

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За приписами ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як розяснено у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (п. 8 ч. 1 ст. 214 ЦПК).

Отже, з контекстного аналізу вказаних норм цивільно-процесуального законодавства, розяснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Виходячи з того, що заявник ТОВ «Кей-Колект» не є стороною чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, які на підставі доручення діють в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, в рамках якої Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований в м. Ужгороді по вул. Великокамяна, 10, суд приходить до переконання, що ТОВ «Кей-Колект» не є субєктом права на звернення із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Натомість заявник звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на ст. 154 ЦПК України.

З урахуванням викладеного ТОВ «Кей-Колект» не позбавлене права звернення за захистом свого майнового права в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні з позовною заявою про зняття арешту з майна.

За таких обставин, оскільки не вбачається встановлених законом підстав, за наявності яких суд може скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на підставі ухвали від 27.12.2010 року, суд вважає за необхідне відмовити ТОВ «Кей-Колект» у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 154, 209, 210, 218, 293, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на підставі ухвали від 27.12.2010 року по справі 2п-4664/10 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.М. Світлик