Номер провадження: 22-ц/785/1831/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вашенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання поруки припиненою, третя особа: ОСОБА_2, за апеляційною скаргою уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

26серпня 2015 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначив, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1108/08ф-9 від 13 червня 2008 року, за яким надано кредит в сумі 22 305,90 євро під 11% річних за користування коштами з комісією за управління кредитом в розмірі 0,13% від суми кредиту та терміном повернення коштів до 12 червня 2015 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 13 червня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3, укладено договір поруки, згідно умов якому остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник за зобовязаннями ОСОБА_2

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору банк, просив суд стягнути солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3заборгованість станом на 03 серпня 2015 року в загальній сумі 404468,19грн. (а.с.1,2).

В зустрічному позові поручитель ОСОБА_3 просить суд визнати договір поруки від 13 червня 2008 припиненим, зазначивши, що банком пропущено строк предявлення вимог до поручителя (а.с.127-129).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року в задоволенні позову банку відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 13 червня 2008 року (а.с.177-181).

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку.

Неправильність рішення суду апелянт мотивував порушенням норм матеріального та процесуального права. (а.с.186-191).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обгрунтованими та знайшли своє підвердження, проте ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом, пропустивши строк загальної позовної давності до боржника та спеціальної - до поручителя.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Частина 1 ст.530 ЦК України щодо строку (терміну) виконання зобов'язання містить загальне правило, згідно якому, якщо в зобов'язанні встановлений строк (в понятті - термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання ч.5 ст.261 ЦК України.

Таке зобов'язання є зобов'язанням з визначеним строком (терміном) його виконання.

За кредитним договором від 13 червня 2008 року відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути банку кошти, надані йому для придбання автомобіля у строк до 12 червня 2015 року (а.с.3). В цей же день - 13 червня 2008 року, банк та ОСОБА_3 уклали договір поруки про солідарну відповідальність за зобовязаннями ОСОБА_2. (а.с.8).

В кредитному договорі від 13 червня 2008 року (пункт 1.2.) визначений термін користування кредитом до 12 червня 2015 року включно (а.с.3), тобто встановлена дата його виконання, як це передбачено ст.530 ЦК України. Зобов'язання за цим договором підлягає виконанню у визначену сторонами дату - 12 червня 2015 року, (а.с.3).

Оскільки в договорі від 13 червня 2008 року відповідно до ст.530 ЦК України вказаний момент закінчення виконання зобов'язання - конкретна дата - 12 червня 2015 року, тому позивач вправі пред'явити свої вимоги, пов'язані з порушенням зобов'язання відповідачем ОСОБА_2, в межах 3-х річного строку загальної позовної давності -ч.1 ст. 257 ЦК України, а до поручителя ОСОБА_3 - в межах строку спеціальної позовної давності 6-ти місяців - ч.4 ст. 559 ЦК України.

Позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» з відповідними додатками до відповідачів зареєстрований в суді першої інстанції 26 серпня 2015 року, тобто в межах строків загальної і спеціальної позовної давності (а.с.1).

Суд же на зазначене увагу не звернув та дійшов до неправильного висноку про те, що строк загальної і спеціальної позовної давності почався з 12 лютого 2012 року останнього платіжа боржника, а не з 12 червня 2015 року - терміну повного погашення боргу банку, визначеному в кредитному договорі.

Беручи до уваги, що вимоги заявлені в межах строку позовної давності, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність стягнення з боржника та поручителя заборгованості за кредитом та відсотками.

Із матеріалів справи вбачається, що за договором від 13 червня 2008 року, укладеному між сторонами, відповідачу надано кредит в сумі 22305,90 євро під 11% річних за користування коштами, з комісією за управління кредитом в розмірі 0,13% від суми кредиту, з терміном повернення коштів до 12 червня 2015 року. Повернення кредиту, процентів за користування коштами, сплата комісії підлягали здійсненню згідно графіку, що є додатком №1 до договору (а.с.3-6).

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 13 червня 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3, укладено договір поруки, згідно умов якому ОСОБА_3взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за зобов'язаннями ОСОБА_2 у кредитному договорі в разі невиконання або неналежного виконання ним своїх зобов'язань (а.с.8).

Станом на 03 серпня 2015 року заборгованість за кредитом і відсотками склала :

-заборгованість за кредитом 10474,34 євро, що еквівалентно 243 543,56 грн.,

-заборгованість по відсоткам 3998,59 євро, що еквівалентно - 92 973,01 грн. (а.с.4).

Колегія суддів погоджується з розрахунками банку.

Що стосується пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 59054,21 грн. колегія суддів звертає увагу на наступне.

Розмір пені нарахований банком за 42 місяці, починаючи з 14 лютого 2012 року по 03 серпня 2015 року всупереч п.1ч.2 ст.258 ЦК України, згідно якій пеня може бути стягнута за один рік 12 місяців.

Тому колегія суддів, виходячи із загальних засад цивільного законодавства а саме : справедливості, добросовісності та розумністі - ст.3 ч.1 п.6 ЦК України, та вимог ст.551 ч.3 ЦК України щодо можливості судом зменшити розмір пені, вважає за необхідне стягнутиз відповідачів на користь банку пеню в розмірі 16 872,63 грн.

Зазначений розмір пені є реальною, необхідною, помірною, а також розумною сумою.

Таким чином з відповідачів на користь банку підлягає стягненню :

-заборгованість за кредитом в розмірі 10474,34 євро, що еквівалентно 243 543,56грн.;

-заборгованість по відсоткам - 3998,59 євро, що еквівалентно - 92 973,01 грн.,

- пеня - 16 872,63 грн., всього 353 389,20 грн.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 8 897,41 грн., яка розрахована позивачем відповідно п.1.3 Договору, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно п.1.3 Договору від 13 червня 2008 року, укладеному між сторонами, за обслуговування кредиту встановлена щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом (а.с.3),що становить 0,13% від суми кредиту 22 305,90 євро, тобто 217,01 грн. щомісяця (а.с.5).

Відповідно до п.3.6 постанови Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Конституційний Суд України у рішенні від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначив, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу).

Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги.Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Беручи до уваги, що позивач всупереч пункту 3.6 постанови Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року встановив платежі (комісійну винагороду) за обслуговування кредитом, які відповідач повинен був щомісячно сплачувати на користь Банку за дії, що ОСОБА_4 здійснював на власну користь, та, враховуючи те, що суд повинен забезпечити особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь простроченої комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 8 897,41 грн. задоволенню не підлягають.

З урахування викладеного, апеляційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, пені та відмову у позові банку про стягнення комісійної винагороди.

Відповідачка ОСОБА_3 заявила вимоги про припинення договору поруки від 13 червня 2008 року, який укладений між нею і ПАТ «ВіЕйБі Банк», у звязку з пропуском строку спеціальної позовної давності.

В договорі від 13 червня 2008 року визначений момент закінчення виконання зобов'язання - конкретна дата - 12 червня 2015 року, позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до відповідачів заявлений 26 серпня 2015 року (а.с.1).

Оскільки вимоги до поручителя ОСОБА_3 предявлені за правилами ч.4 ст. 559 ЦК України в межах строку спеціальної позовної давності (через 2 місяці 14 днів), поручитель разом з боржником несе відповідальність за неналежне виконання кредитного договору.

Тому правових підстав для припинення договору поруки немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2та ОСОБА_3на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 2009,70 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредитузадовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2та ОСОБА_3на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» () заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2008 року станом на 03 серпня 2015 року у розмірі 353 389 (триста пятдесят три тисячі триста вісімдесят девять) грн. 20 коп., а саме: за прострочення повернення кредиту 243 543 (двісті сорок три тисячі пятсот сорок три) грн. 56 коп., за прострочення процентів за користування кредитом 92 973(девяносто дві тисячі девятсот сімдесят три) грн. 01 коп., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту - 16 872 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят два) грн. 63 коп.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» у задоволенні вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення комісійної винагороди за управління кредитом.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання поруки припиненою.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН) та ОСОБА_3(ІПН) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_4» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» по 2009 (дві тисячі девять) грн.70 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5