Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 10 805 грн 75 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), та судові витрати у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 серпня 2015 року сталася ДТП за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, та автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4 09 серпня 2015 року стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено порушення позивачем п. 10.4 ПДР України та скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2015 року провадження закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Під час маневру позивача праворуч водій автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 здійснив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 15 грудня 2015 року № 402 наніс матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 10 805 грн 75 коп. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Відповідно до поліса № АІ/8412399 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів розмір страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіну майну, становить 50 тис. грн. Таким чином, вважають, що розмір страхової суми не перевищує вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», у розмірі 10 805 грн 75 коп., і підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПрАТ «СТ «Іллічівське») на користь ОСОБА_3 10 805 грн 75 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте оскаржувані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій зазначеним вимогам процесуального права не відповідають.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Враховуючи обставини вчинення ДТП, наявні в матеріалах справи докази, зокрема, схеми ДТП, покази водіїв та свідків, встановлені постановою від 07 жовтня 2015 року Деснянського районного суду м. Чернігова обставини у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено відсутність вини позивача, висновок судової автотехнічної експертизи, суд дійшов висновку, що саме порушення вимог п. 13.1 ПДР водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням пригоди та її наслідками.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що вказана ДТП є страховим випадком і відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою та неправомірною.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на спростування доводів апеляційної скарги відповідача щодо призначення судом експертизи з порушенням Закону України «Про судову експертизу» зазначив, що автотехнічна експертиза була призначена ухвалою від 24 лютого 2016 року, яка містить попередження експертів про кримінальну відповідальність, та доручена ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (а. с. 69).

Разом із тим апеляційний суд зазначив, що в рішенні суд обґрунтовано відповідно до положень ст. 212 ЦПК України послався на висновок № СЕ-3-3-020/16 за результатами проведення автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП від 14 червня 2016 року, який оцінено судом у сукупності з іншими доказами, у тому числі і показами свідків, на спростування якого відповідачем усупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано жодного належного і допустимого доказу, як не надано і посилання на наявність таких доказів.

Проте із вказаними висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Судами установлено, що 09 серпня 2015 року о 18 год. 35 хв. у м. Чернігові по вул. Одинцова біля будинку № 5 сталася ДТП, у результаті якої автомобіль ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 зіткнувся з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Відповідно до поліса № АІ/8412399 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів розмір страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн.

У результаті ДТП автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження заднього правого крила, заднього бампера з правого боку та задньої правої дверці.

Автомобіль ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження переднього лівого крила, переднього бампера з лівого боку, диску лівого переднього колеса та розрив гуми лівого переднього колеса.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 15 грудня 2015 року № 402 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 10 805 грн 75 коп.

Зокрема, згідно із вказаним експертним висновком, враховуючи встановлене зі схеми місця ДТП та показів водіїв взаємне розташування транспортних засобів на момент початку маневру автомобіля «Daewoo Lanos» праворуч, як за версією ОСОБА_3, так і за версією ОСОБА_4, у причинному зв'язку з виникненням пригоди перебувають одноосібні дії водія ОСОБА_4, пов'язані з невиконанням вимог п. 13.1 ПДР.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, частиною ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 ст. 61 ЦПК України установлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди мають оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів і їх співвідношенню. При цьому суд має з'ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Проте, розглядаючи даний спір, місцевий суд на порушення вимог ст. 212 ЦПК України належним чином не перевірив належність і допустимість усіх наданих сторонами доказів та не надав їм правової оцінки.

Зокрема, поза увагою й відповідною правовою оцінкою суду залишилася та обставина, що у справі відсутній протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_4, та не встановлено, чи такий взагалі складався.

Крім того, судами залишено поза увагою норму п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, яка підлягала застосуванню в даному випадку, і яка визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У зв'язку з цим суд не встановив ступеня вини кожного з учасників ДТП, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, оскільки суди першої й апеляційної інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, порушили норми процесуального права та не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, у зв'язку із чим неможливо встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак