У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», третя особа - Національний банк України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила визнати бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») протиправною; зобов'язати відповідача надати інформацію на її запит від 01 липня 2015 року, а саме: повідомити, чи подавалась 10 травня 2006 року заява на Міжбанківську валютну біржу відповідача від на конвертацію 47 тис. доларів США від заявника через банк і купівлю української гривні; повідомити, чи направлялась заявка від 10 травня 2006 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі 47 тис. доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо така направлялась, то надати інформацію, за яким курсом був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку, на який банк зараховано 47 тис. доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви на видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 47 тис. доларів США на споживчі цілі; надати розрахунки щодо: суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження керуючого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А.

Вимоги мотивувала тим, що 10 травня 2006 року між нею та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено кредитний договір № 59/06ф, згідно з яким банк надав їй грошові кошти у розмірі 47 тис. доларів США на купівлю квартири строком до 09 травня 2026 року зі сплатою 12 % річних. Зазначала, що не має жодного документа, який би вказував про перехід права власності на 47 тис. доларів США від банку до неї, валютний рахунок не відкривався, заявки на конвертацію доларів в грошову одиницю України вона не подавала, заяви про перерахування цих коштів в оплату нерухомості не подавались. Її представник звертався до банку із відповідним запитом щодо надання вказаної вище інформації, проте відповідач відмовився надати таку інформацію із зазначенням, що ця інформація надається з дозволу власника та є банківською таємницею. Вважала, що така бездіяльність відповідача є протиправною, а інформація, яку запитував її представник у своєму запиті, не відноситься до обмеженої, тому що стосується її як сторони правочину. Вважала, що має право на отримання відповідної інформації відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивачем не доведено порушення прав позивача внаслідок незаконної бездіяльності відповідача; позивачем не вірно обрано спосіб захисту. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 березня 2015 року прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, тому позовні вимоги повинні пред'являтися до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку у порядку адміністративного судочинства, оскільки на час розгляду справи у відповідача відсутні повноваження на вчинення відповідних дій.

Судами встановлено, що 10 травня 2006 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № 59/06ф, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) у розмірі 47 тис. доларів США, з терміном користування до 16 год. 09 травня 2026 року, плата за користування кредитом - 12 % річних, з цільовим призначенням - на придбання квартири (а. с. 7−9).

01 липня 2015 року ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_6, звернувся до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та Національного банку України із запитами щодо надання інформації, а саме: просив повідомити, чи передавались права кредитора за даним кредитним договором третім особам, якщо передавались, то направити правові підстави такої передачі; надати інформацію щодо суми погашеного кредиту, суми нарахованих відсотків (комісії), суми сплачених відсотків (комісії), суми нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій, сальдо розрахунків на дату надання інформації; надати Положення (інструкцію) про кредитування, що діяла на дату підписання спірного правочину (10 травня 2006 року); підтвердити повноваження особи, яка підписала договір про надання споживчого кредиту від 10 травня 2006 року № 59/06ф від імені банку; повідомити, чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США у розмірі 47 тис. доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо така заявка направлялась, то повідомити, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 47 тис. доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви на видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 47 тис. доларів США від 10 травня 2006 року - на купівлю квартири (а. с. 10, 11).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, чи отримував даний запит відповідач та чи надавав на нього відповідь.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати, зокрема, інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Статтею 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Порядок розкриття інформації, що становить банківську таємницю, встановлений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до п. 1.4 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 (далі - Правила), банки зобов'язані за погодженням з клієнтом відображати в договорах, що укладаються між банком і клієнтом, застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її незаконне розголошення або використання.

Пунктом 3.1 Правил передбачено, що письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Письмовий запит (дозвіл) юридичної особи - клієнта банку має бути підписаний керівником або вповноваженою ним особою та скріплений печаткою юридичної особи. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.

За таких обставин суди правильно вказали про те, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду, на письмову вимогу відповідних державних органів, однак банк повинен забезпечувати захист інформації, що становить банківську таємницю.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 особисто зверталася із запитом до відповідача про надання їй інформації, а у наданій представнику довіреності не обумовлене його право на звернення до банку з запитом та отримання інформації, що містить банківську таємницю.

Отже, суди правильно встановили, що позивачем не доведено порушення її прав внаслідок незаконної бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких відсутні зобов'язання надати інформацію.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів про відмову в задоволенні позову за його безпідставності.

Крім того, 19 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та 20 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» № 63, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку - Славкіну М.А. строком на 1 рік, з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року, включно.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду - працівник Фонду, який від імені фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

У п. 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

За таких обставин суди обґрунтовано зазначили, що у разі не отримання відповіді на запити позивач не позбавлений можливості звернутися з позовом до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку в порядку адміністративного судочинства.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік