Справа №490/342/17 10.10.2017 10.10.2017
Провадження №22-ц/784/1869/17
Справа №490/342/17-ц
Провадження №22ц/784/1869/17 Головуючий першої інстанції: Чулуп О.С.
Категорія 66 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

за участі заявника ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2017 року за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про оголошення особи померлою,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася з заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим.

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказувала, що є матірю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 049920 від 18 травня 1995 р. З 8 лютого 2016 р. ОСОБА_4 працював на судні «LETO» на посаді матроса. 17 травня 2016 р. в період прямування судна в порт Момбаса, Кенія, її син зник з борту судна при незясованих обставинах. За результатами пошуково-рятувальної операції ОСОБА_4 знайдено не було. В зв'язку із зникненням її сина з борту судна заявниця вважає, що є підстави для визнання його померлим з підстав, передбачених ч.1 ст.46 ЦК України.

Посилаючись на викладене, а також на те, що визнання померлим ОСОБА_4 є необхідним для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, завданої його смертю, заявниця просила суд про оголошення його померлим.

У судове засідання заявниця не зявилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи до суду не зявився.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2017 р. з урахуванням ухвали суду від 30 серпня 2017 р. про виправлення описки в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 30 серпня 2017 р. з ОСОБА_2 стягнуто в дохід держави 320 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі заявниця вказує, що судом неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати, ухваливши нове рішення, яким задовольнити її заяву про оголошення ОСОБА_4 померлим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до договору найму моряка від 20 січня 2016 р. ОСОБА_4 був найманий на судно «LETO» (прапор судна Панама) на посаду матроса.

Заявник ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4

Звертаючись із заявою, ОСОБА_2 посилалася на те, що її син ОСОБА_4 зник із судна «LETO» 17 травня 2016 р. під час прямування судна в порт Момбаса, Кенія, при незясованих обставинах.

У письмових поясненнях (а.с. 34-35) заявниця також вказувала, що після прибуття в порт Момбаса (Кенія) у звязку із зникненням її сина на судні проводились слідчі дії владою Кенії, під час яких були виявлені ймовірні сліди кримінального правопорушення в каюті ОСОБА_4

В силу ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Таким чином, за загальним правилом підставою оголошення фізичної особи померлою є відсутність у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Лише якщо фізична особа пропала безвісті за обставин, що загрожували смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, оголошення особи померлою, як виняток, можливе за відсутності відомостей про місце її перебування в місці постійного проживання протягом шести місяців.

За такого шестимісячний строк передбачається для випадків, коли особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тобто існують реальні підстави, а не уявні припущення щодо загибелі фізичної особи. При цьому такими обставинами можуть бути стихійні лиха (землетруси, повені, виверження вулкану тощо) та надзвичайні події (пожежі, катастрофи, аварії).

В силу ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звернувшись до суду, ОСОБА_2 не посилалась на зникнення ОСОБА_4 під час певного нещасного випадку, стихійного лиха або надзвичайної події, але вважала, що є підстави для оголошення її сина померлим до спливу трирічного строку, визначеного ст. 46 ЦК України, посилаючись при цьому на такі обставини: зникнення сина з борту судна 17 травня 2016 р. у відкритому морі за незясованих обставин та наявність підстав для припущення про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

За нормами міжнародного морського торгівельного права на морському судні за загальними правилами діє кримінальна юрисдикція держави прапора судна, а капітан судна є найвищою посадовою особою на час перебування судна за її межами (ст. ст. 27, 91, 92, 94 Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права від 10 грудня 1982 р., яка ратифікована Панамою державою прапору судна, на якому проходив службу ОСОБА_4С.).

Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, видані та посвідчені капітаном судна, правоохоронними органами Панами, судновласником (офіційні, завірені належним чином акти, рішення, висновки, витяги з бортового журналу судна тощо) того, що 17 травня 2016 р. та під час переходу судна «LETO» (прапор Панами) до порту Момбаса (Кенія) на борту цього судна перебував ОСОБА_4, що він зник з борту судна, коли і за яких обставин виявлене його зникнення, чи проводилось уповноваженими особами дізнання з приводу цього випадку і які результати розслідування, чи є висновки компетентних органів держави прапору судна та держав перебування судна щодо проведених розслідувань.

За такого суд обґрунтовано вважав, що вимоги ОСОБА_2 недоведені і відмовив у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведений висновок про відсутність допустимих та переконливих доказів, виданих компетентними органами, щодо факту зникнення ОСОБА_4 та наявності обставин, які доводять, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тобто існують реальні, доведені підстави, а не уявні припущення щодо загибелі фізичної особи.

Так, посилання на письмові пояснення капітана судна «LETO», додані до заяви (а.с. 17-18) не можна вважати належним доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, хто був капітаном цього судна під час ймовірного зникнення ОСОБА_4 Надана фотокопія пояснень ОСОБА_5 ніким не посвідчені, а тому в силу ст. 64 ЦПК України не може вважатися письмовим доказом. Не можна вважати ці пояснення й показами свідка подій, оскільки в силу положень ст. 180 ЦПК України свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні.

Не може бути доказом зникнення ОСОБА_4 та наявності обставин, що загрожували його життю, й лист першого секретаря з консульських питань Посольства України в ОСОБА_6 від 27 грудня 2016 р., оскільки Посольство України не наділено повноваженнями щодо розслідування нещасних випадків, лист не містить достеменної інформації щодо зникнення ОСОБА_4 і до цього листа не додані документи компетентних органів, які проводили пошукові операції.

Відсутні підстави вважати належним доказом в силу вимог, викладених у ст. 64 ЦПК України й копію листа Посольства України в ОСОБА_6 Кенія від 31 травня 2016 р. (а.с. 15), оскільки цей лист не підписаний і не посвідчений, а крім того, містить лише інформацію про проведення на судні слідчих дій компетентними органами ОСОБА_6 Кенія, між тим в матеріалах справи відсутні повідомлення про результати такого розслідування.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_7