Справа № 359/2309/17 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/4341/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 28.09.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Лівінського С.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від14 липня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО УКРАЇНА» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «АМАКО УКРАЇНА» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивувало наступним:

12 січня 2016 року у селі Проліски Бориспільського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ТОВ «ФК «Динамо» Київ», під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ТОВ «АМАКО УКРАЇНА», під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Київської області від 05 травня 2016 року, винним у порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні адміністративного правопорушення був визнаний ОСОБА_2 На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, повязана з експлуатацією автомобіля марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_3, була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». У звязку з цим, 13 липня 2016 року ТОВ «Амако Україна» звернулось до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування. 01 березня 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Амако Україна» у розмірі 12639 гривень 28 копійок.

Відповідно до звіту №046/16 із визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 23 листопада 2016 року, виконаного СПД ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту становила 33 199 гривень 78 копійок. Таким чином залишились невідшкодованими збитки, що зазнав позивач в результаті пошкодження транспортного засобу, у розмірі 20560 гривень 50 копійок. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму збитків у розмірі 20560 гривень 50 копійок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від14 липня 2017 року позовні вимоги ТОВ «АМАКО УКРАЇНА» задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з нього коштів на відшкодування спричиненої шкоди. Вказує, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання ремонтних робіт, тоді як звітом СПД ФОП ОСОБА_4 від 23 листопада 2016 року №046/16, який суд поклав в основу свого рішення, визначено оціночний розмір збитків. Крім того вказує, що судом не було належним чином встановлено, яку саме суму збитків відшкодувала позивачу страхова компанія. Зазначає, що судом не надано оцінки тій обставині, що 12 січня 2016 року під час пригоди він знаходився при виконанні своїх трудових обовязків як директор представництва «Канделфіра Істейтс ЛТД». Вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи невідповідність рішення суду, апелянт посилався на те, що стягненню підлягала лише вартість відновлюваного ремонту, що фактично була проведена позивачем, а не розмір збитку, визначений відповідним спеціалістом-товарознавцем. З наведеною позицією апелянта колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

У відповідності до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких умов відшкодуванню підлягає шкода в повному обсязі, розмір якої й було встановлено позивачем шляхом замовлення проведення відповідного дослідження (звіт № 046/16 від 23.11.2016 р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу). При цьому апелянтом невірно трактуються положення закону щодо того, що відшкодуванню підлягають лише витрати, що вже були фактично понесені позивачем, оскільки навіть положення ст. 1192 ЦК України, на які посилається апелянт, передбачають відшкодування витрат, необхідних для повного відновлення такого майна. При цьому відповідачем не було представлено до суду доказів того, що розмір визначеного спеціалістом у звіті № 046/16 від 23.11.2016 р. збитку не відповідає вимогам закону або розміру фактично спричиненої позивачу шкоди, відтак підстави для критичного відношення до такого звіту у суду відсутні. Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги з цього приводу не доводять невідповідності рішення суду першої інстанції вимогам закону та/або обставинам справи.

Критично відноситься колегія суддів й до посилань апелянта на невідповідне встановлення судом першої інстанції розміру відшкодування, отриманого позивачем від страхової компанії, а також на необхідність покладення матеріальної відповідальності на роботодавця відповідача, який за твердженнями останнього й має відшкодовувати спричинену в результаті ДТП шкоду. Дані питання піднімалися відповідачем в ході розгляду справи, судом першої інстанції вони були розглянуті, за результатами чого їм була дана відповідна правова оцінка з посиланнями на норми закону та відповідну правову позицію Верховного Суду України. В ході розгляду відповідачем не було належним чином доведено ні факту виплати страхового відшкодування в іншому, ніж було заявлено, розмірі, ні наявності підстав для відмови у задоволенні вимог до безпосереднього завдавача шкоди з покладенням відповідальності на іншу особу, у звязку з чим суд й не прийняв зазначені посилання відповідача. З такою позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою. Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: С.В. Лівінський

ОСОБА_5