АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/833/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1083/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Корніюк А.П., Пастощука М.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 зазначив, що 13 травня 2013 року сторони уклали кредитний договір № SAMDN9958, за умовами якого відповідач надав йому кредит на платіжну картку зі змінним лімітом. На підставі генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 5 грудня 2014 року борг позивача за кредитним договором склав 20 062 грн 91 коп. 9 грудня 2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис про стягнення з нього 29 228 грн 56 коп. заборгованості. Цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону, оскільки нотаріус не направила позивачеві письмову вимогу про усунення порушень, а документи, які підтверджують безспірність заборгованості, відсутні.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд визнати виконавчий напис від 9 грудня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_3, про стягнення з нього, ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 29 228 грн 56 коп. (зареєстровано в реєстрі за № 7262) таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог закону.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» і приватний нотаріус ОСОБА_3, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до апеляційного суду не зявилися. Від приватного нотаріуса ОСОБА_3 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 28 січня 2011 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредит на платіжну картку у вигляді відновлювальної кредитної лінії з відповідним лімітом кредитування. 13 травня 2013 року банк продовжив дію платіжної картки на новий строк.

5 грудня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Сторони визначили розмір заборгованості за кредитним договором і зменшили її на 1 791 грн 90 коп. Із суми, що залишилася (20 062 грн 91 коп.), ОСОБА_2 мав погасити 2 475 грн негайно, а решту 17 587 грн 91 коп. банк надав йому як кредит на 36 місяців під 1,5% на місяць. Позивач зобовязався повернути ПАТ КБ «Приватбанк» кредит і сплатити йому проценти щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 638 грн 09 коп.

9 грудня 2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 вчинила виконавчий напис (зареєстровано в реєстрі за № 7262) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 27 528 грн 56 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 17 178 грн 47 коп. кредиту, 2 874 грн 02 коп. процентів, 6 184 грн 17 коп. пені та комісії, 1 291 грн 90 коп. штрафу, і 1 700 грн витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, а всього 29 228 грн 56 коп.

Дані обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 87 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон № 3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-ХІІ, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема таке стягнення здійснюється за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зареєстровано в міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595; далі Порядок) слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку.

За змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобовязання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами при застосуванні вказаних норм права.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобовязань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про усунення порушень була направлена банком на адресу ОСОБА_2 7 грудня 2015 року, натомість, 9 грудня 2015 року, тобто менше ніж за 30 днів від указаної дати, приватний нотаріус ОСОБА_3 вчинила виконавчий напис щодо стягнення з позивача грошових коштів.

До того ж, у справі відсутні докази про отримання ОСОБА_2 вимоги кредитора, що позбавило його можливості задовольнити або оскаржити цю вимогу.

Отже суд першої інстанції правомірно керувався тим, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчать про безспірність заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, а тому цей виконавчий напис не відповідає вимогам закону та не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують даного висновку суду.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на норми Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882), яка втратила чинність на час виникнення спірних правовідносин. Це не вплинуло на правильність рішення суду, тому в силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України воно не може бути скасоване.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Судді:/підпис/ОСОБА_5

/підпис/ОСОБА_6

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І.Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27