Справа № 338/506/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1487/2017
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря: Капущак С.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2; відповідача ОСОБА_3 та його

представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальній поділ майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за її позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 579 грн вартості присудженого майна як компенсацію вартості частки неповернутого майна подружжя.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне зясування обставин справи. Зокрема, судом не було враховано того, що виконати рішення суду та передати виділене їй майно неможливо, оскільки дане майно за місцем проживання ОСОБА_3 відсутнє, про що він особисто та його представник зазначали. А тому, на думку апелянта, дана обставина являється винятковим випадком, за якого суд повинен був змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. Також ОСОБА_1 вказує на те, що заміна способу виконання рішення суду про поділ майна подружжя шляхом стягнення його вартості з причин небажання боржника повернути майно і відсутності виділеного майна в натурі не є зміною способу захисту порушеного права, а є реальним способом якнайшвидшого виконання рішення суду. Крім того, зазначає апелянт, зміна способу виконання рішення суду шляхом повернення їй вартості майна на суму 37 579 грн не змінить суті рішення. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, ОСОБА_1 просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, стягнувши з ОСОБА_3 37 579 грн компенсації вартості виділеного, але не переданого майна подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримали. При цьому, представник ОСОБА_1 зазначив, що присуджене позивачу майно за місцем проживання ОСОБА_3 не було виявлено. Тому, на його думку, у суду були правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1

ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що підстав для зміни способу виконання рішення суду саме у зазначений позивачем спосіб немає. Ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою, а тому просять залишити її без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду щодо витребування майна шляхом стягнення його вартості з причин відсутності майна, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявник просила змінити спосіб захисту порушеного права, що не є зміною способу виконання рішення суду, оскільки прохання замінити повернення майна на стягнення його вартості фактично є зміненням рішення по суті та зміненням способу захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України. З цими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів на підставі такого.

Із змісту ст.373 ЦК України вбачається, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба божника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Колегія суддів зауважує, що спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст.16 ЦК України. Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, спосіб та порядок виконання рішення суду може бути змінений за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2016 року в частині виділення ОСОБА_1 майна подружжя, зокрема: ліжка «Аркадія» вартістю 12628 грн та матрацу до нього вартістю 1630 грн, пароварки "Tefal" вартістю 498 грн, хлібопечі "Perfez" вартістю 399 грн, холодильника 2500 грн, комп'ютера "Asus" та пристроїв до нього вартістю 11680 грн, плазмового телевізора «Sumsung» вартістю 8244 грн на загальну суму 37 579 грн державним виконавцем не було виконано у звязку із відсутністю переліченого вище майна за місцем проживання ОСОБА_3

Крім того, судом першої інстанції встановлено та поясненнями ОСОБА_3 підтверджено, що присуджене позивачу майно відсутнє, а тому повернути його ОСОБА_1 в натурі не являється можливим.

Таким чином, оскільки неможливо повернути майно позивачу в натурі, тобто відновити становище, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України), стягнення вартості майна, тобто відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України), фактично змінить рішення суду по суті та змінить спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України.

З огляду на вищенаведене, посилання ОСОБА_1 на те, що зміна способу виконання рішення суду шляхом повернення їй вартості майна на суму 37 579 грн не змінить суті рішення, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги. Окрім того, дані посилання суперечать правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року по справі №6-1829цс15, яка згідно ч.1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування постановленої в даній справі ухвали колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218, 307; 312; 313-315; 319; 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Богородчанського районного суду від 15 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_5