Справа № 184/964/15-ц
Номер провадження 2/184/347/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 923, 18 доларів США вісімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять три доларів 18 центів) та 120 760,27 коп. (сто двадцять тисяч сімсот шістдесят грн.. 27 коп.).

Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір "Автопакет" № 8/2007/840-к/592-АП, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 9 492,08 дол. США (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто два долари США 08 центів) з виплатою 14,4% річних зі строком повернення кредиту до 20 травня 2014 року.

В якості забезпечення зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору "Автопакет".

Попри взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни, внаслідок чого станом на 03.04.2015 року заборгованість Позичальника перед Банком складає 18 923,18 доларів США (вісімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять три долари 18 центів) та 120 760,27 гривень (сто двадцять тисяч сімсот шістдесят грн.. 27 коп.), в тому числі:

- заборгованість по тілу кредиту - 9 235,38 доларів США (дев'ять тисяч двісті тридцять п'ять доларів 38 центів, що в еквіваленті складає 217 118,62 грн. (двісті сімнадцять тисяч сто вісімнадцять грн. 62 коп.);

- заборгованість по сплаті відсотків - 9 687,80 доларів США (дев'ять тисяч шістсот вісімдесят сім доларів США 80 центів), що в еквіваленті становить 227 755,26 грн. (двісті двадцять сім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять грн. 26 коп.) ;

- заборгованість по пені - 120 760,27 грн. (сто двадцять тисяч сімсот шістдесят грн. 27 коп.), що в еквіваленті становить 5 136,66 дол. США (п'ять тисяч сто тридцять шість доларів США 66 центів).

Враховуючи викладене позивач був змушений звернутися до суду та просить суд солідарно стягнути вищевказану заборгованість по кредиту з відповідачів.

11.06.2015 року заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області задоволено позовні вимоги позивача та солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість за договором "Автопакет" у сумі 18 923,18 доларів США (вісімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять три доларів 18 центів) та 120 760,27 гривень (сто двадцять тисяч сімсот шістдесят грн.. 27 коп.)

25.05.2017 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області звернувся відповідач з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 07.06.2017 року заочне рішення Орджонікідзевського міського суду від 11.06.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду був повідомлений належним чином, але у позовній заяві зазначив прохання розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі та заперечення проти позову, посилаючись на те що позивачем було пропущено строк позовної давності по тілу кредиту та процентів за користуванням кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду була повідомлена належним чином, але через канцелярію суду надала заперечення проти позову оскільки позивачем було пропущено термін для звернення до поручителя з вимогою належного виконання зобов'язання за кредитним договором.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

Ухвалою суду від 07.07.2017 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів від ПАТ "КБ"Надра" а саме належним чином завірені: 1) копію кредитної справи за Договіром "Автопакет" № 8/2007/840-к/592-АП відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 9 492,08 дол. США (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто два долари США 08 центів) з виплатою 14,4% річних зі сроком повернення кредиту до 20 травня 2014 року; 2) копію ліцензії Національного банку України на здійснення банківської діяльності; 3) копію індивідуальної ліцензії Національного банку України, видану стороні Договору "Автопакет" 8/2007/840-к/592-АП - Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра"- на використання в якості засобу платежу (плати відповідача за використання кредиту у вигляді процентів) іноземної валюти, а саме доларів США на території України; 4) копії договорів про відкриття рахунків в ПАТ КБ «Надра» на імя ОСОБА_1; 5) копію первинного фінансового документу, який підтверджує перерахування коштів з рахунку відповідача по справі ОСОБА_1 на цілі кредиту.

Вищевказану ухвалу суду відповідальною особою ПАТ "КБ"Надра" було отримано 17.07.2017 року, про що свідчить підпис в розписці про вручення поштового відправлення. Однак позивачем було проігнороване виконання вказаної ухвали суду та не надіслано на адресу суду витребувані докази. На численні листи суду щодо виконання вказаної ухвали судом відповіді також не отримано.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладе суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що 22.05.2007 року між ВАТ КБ "Надра" (ПАТ "КБ"Надра") та ОСОБА_1 укладено договір "Автопакет" № 8/2007/840-к/592-АП, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 9 492,08 дол. США (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто два долари США 08 центів) з виплатою 14,4% річних зі строком повернення кредиту до 20 травня 2014 року.

02.04.2007 року в якості забезпечення зобов'язань Позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки відповідно до умов якого Поручитель зобов'язалась перед Банком відповідати за виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору "Автопакет" № 8/2007/840-к/592-АП.

Відповідно до п. 4.3.3 кредитного договору Позичальник зобов'язувався сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору.

Відповідно до умов договору сторони визначили кінцевий строк повернення кредиту до 20.05.2014 року (п. 1.1.4 кредитного договору) і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, а також строки сплати процентів за користування кредитом щомісячно, до 18 числа поточного місяця зі списанням платежів в рахунок погашення заборгованості Банком 20 числа поточного місяця (п. 2.2.3 договору).

У разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту/Кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 у разі порушення Позичальником вимог п. 4.3.2. (суворо дотримуватись положень договору) договору, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Чинне законодавство розрізняє поняття «строк дії договору» та «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

З укладеного 22.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 кредитного договору вбачається, що сторони договору встановили кінцевий строк повернення кредиту - до 20.05.2014 року (п. 1.1.4 договору) і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - по 18 число кожного місяця (п. 2.2.3 договору).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що сторони кредитного договору встановили строк виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, з якого вбачається, що остання сплата кредитного платежу (тіло кредиту) відбулася 21.01.2008 року.

У відповідності до п. 4.2.5 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту/Кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

У відповідності до п. 2.2.3 Кредитного договору - Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по Кредиту щомісяця до 18 числа поточного місяця.

Відповідно, з 19.02.2008 у Позивача виникло право дострокового стягнення заборгованості і фактично змінився строк виконання зобовязання, який в даному випадку настав 18.02.2008 року.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Незважаючи на той факт, що строк виконання основного зобовязання у відповідності до пунктів 2.2.3, 4.2.5 Кредитного договору фактично настав 19.02.2008 року, Позивач звернувся до суду з позовом лише в травні 2015 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Відповідно до приписів ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

Як зазначено в постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14: початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права (ст. 263 ЦК). Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зі спливом строку позовної давності щодо основного зобовязання, сплинув строк і щодо додаткового зобовязання - пені, штрафів, інших санкцій.

Позивачу достовірно було відомо про порушення відповідачем умов Кредитного договору щодо сплати щомісячного платежу і Позивачем цей факт також не заперечується і підтверджений розрахунком заборгованості, який позивач додав до позовної заяви.

Правовою позицією по справі № 6-900цс16 від 16 листопада 2016 року, яка є обовязковою для застосування судами, встановлено:

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У відповідності до п. 4.2.5 Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту/Кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

У відповідності до п. 2.2.3 Кредитного договору - Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по Кредиту щомісяця до 18 числа поточного місяця.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності.Після зміни строку виконання зобовязання - 19.02.2008 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пунктів 2.2.3, 4.2.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позивачу про порушення відповідачами його права стало відомо з 19.02.2008 року, а тому трирічний строк для звернення до суду з даним позовом закінчився 19.02.2011 року. Проте, ПАТ "КБ"Надра" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості лише у квітні 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо застосування строку позовної давності за вимогою до поручителя суд виходить з наступного.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й суб'єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК У країни словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Правовою позицією Верховного Суду у справі за № 6-106цс14 встановлено, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Однак позивач у встановлений законом шестимісячний строк щодо кожного неналежного виконання зобов'язання не пред'являв вимоги до поручителя та навіть після спливу шестимісячного терміну після закінчення дії кредитного договору (на час дії якого укладено договір поруки) не звернувся до поручителя з вимогою виконання зобов'язання, а звернувся до суду лише 28.04.2015 року, майже через рік після закінчення дії договору, що свідчить про припинення строку дії договору поруки.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд вважає, що у частині задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором "Автопакет" № 8/2007/840-к/592-АП від 22.05.2007 року та судових витрат слід відмовити, оскільки ПАТ "КБ"Надра" пропустило строк звернення до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, як з поручителя.

Враховуючи викладене суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 253, 254, 261, 524, 533,599, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4