У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Добробут та Захист», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «РZU Україна», про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсними з моменту укладення:

- кредитний договір № 6629537 від 21 липня 2008 року, укладений між ним та закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк»;

- договір застави транспортного засобу № 6629606 від 21 липня 2008 року, укладений між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» ;

- договір поруки № 6657085 від 21 липня 2008 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_2;

- договір поруки № 7884175 від 03 серпня 2009 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_5

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 21 липня 2008 року між ним та ЗАТ «Перший Український МіжнароднийБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «Перший Український МіжнароднийБанк»), було укладено кредитний договір № 6629537, за умовами якого йому надано кредит у розмірі 39 732,00 доларів США для придбання транспортного засобу, а відповідно до умов договору застави транспортного засобу № 6629606 від 21 липня 2008 року та додаткової угоди №6629606/20090303 від 03 березня 2009 року, придбаний транспортний засіб було передано в заставу банку.

На забезпечення виконання зобов'язань між відповідачем та ОСОБА_2, ОСОБА_5 були укладені договори поруки № 6657085 від 21 липня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 08 грудня 2014 року, та № 7884175 від 03 серпня 2009 року з додатковою угодою № 1 від 08 грудня 2014 року відповідно.

Позивач вказував, що за умовами кредитного договору придбаний за кредитні кошти транспортний засіб послідовно страхувався в ЗАТ «Страхова компанія «Добробут та Захист» та ПрАТ «Страхова компанія «РZU Україна».

Позивач зазначав, що банк навмисно, шляхом замовчування, приховав від нього наявність інших, альтернативних обставин кредитування, інформованість про які могла істотно вплинути на вибір ним умов договору, і під загрозою встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 13,49 % замість ставки у розмірі 7,77 % підписанням умов п.п. 1.3.1 та 2.1.3 договору банк примусив позивача застрахувати придбаний транспортний засіб у визначеного ним страховика.

Також позивач вказував, що на підставі п. 2.1.6 кредитного договору банком встановлено одноразову комісію «за надання ним пакета послуг по видачі кредиту, яка становить 1 903,81 UAH…», проте встановлення цієї комісії прямо суперечить вимогам п. 3.6 Правил, згідно з якими банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку, зокрема, за дії, які банк вчиняє з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин, наприклад укладення кредитного договору.

Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір № 6629537 від 21 липня 2008 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_3

Визнано недійсним з моменту укладення договір застави транспортного засобу № 6629606 від 21 липня 2008 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_3

Визнано недійсним з моменту укладення договір поруки № 6657085 від 21 липня 2008 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_2

Визнано недійсним з моменту укладення договір поруки № 7884175 від 03 серпня 2009 року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_5

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що позивач під час укладення кредитного договору був ознайомлений з його умовами, оскільки висловив своє волевиявлення на його укладення шляхом підписання кредитного договору та не висловив будь-яких зауважень щодо несправедливих умов цього договору та в подальшому виконував його умови, а відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки у додатку до кредитного договору «Графік погашення кредиту», які підписані позивачем.

Відхиляючи доводи позивача про те, що умовами договору не було передбачено відповідальності банку за порушення умов кредитного договору, апеляційний суд дійшов вмотивованого висновку, що у даному випадку така відповідальність передбачена чинним законодавством, а тому відсутність таких умов у договорі не свідчить про несправедливість умов договору та не впливає на права позивача.

Також правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що сторони договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залучені в якості третіх осіб без самостійних вимог, тоді як даний позов стосувався безпосередньо їх прав та обов'язків, а тому ці особи мали бути відповідачами у справі.

Апеляційний суд ухвалюючи рішення дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Волинської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Добробут та Захист», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «РZU Україна», про визнання договорів недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов