Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 2-585/11
У Х В А Л А

Іменем України

30.05.2017 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» звернулось до суду з цією скаргою, посилаючись на те, що старшим державним виконавцем Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27 грудня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-585/11, виданого 27 лютого 2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» боргу за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 2241,72 грн, з тих підстав, що боржник за вказаною у виконавчому документі адресою не проживає, майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» зазначає, що вищезазначений висновок державного виконавця є передчасним, державним виконавцем не вжито необхідних заходів примусового виконання рішення, не вирішено питання про розшук боржника.

У судовому засіданні представник товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» ОСОБА_1 скаргу підтримав за обставин зазначених у ній, попросив скаргу задовольнити.

Представник Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти скарги, просив відмовити в її задоволенні, оскільки вчинив весь обсяг необхідних виконавчих дій, що необхідні для вирішення питання про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи за скаргою, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 383, ч. 2 ст. 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З матеріалів справи видно, що рішення виконавця, яке є предметом оскарження отримано заявником 31 січня 2017 року. Останнім днем строку оскарження цього рішення є 10 лютого 2017 року, саме цього дня до суду подану скаргу.

Судом установлено, що 27 лютого 2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист № 2-585/11 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» боргу за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 9428,73 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Постановою старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 12 травня 2016 року з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа відкрито виконавче провадження (№ 51050796).

Постановою старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 27 грудня 2016 року виконавчий лист № 2-585/11, виданий 27 лютого 2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення у частині боржника ОСОБА_4 повернено стягувачеві з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 37, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у звязку з тим, що за зазначеною у виконавчому документі адресою боржник не проживає, вжитими заходами місце проживання боржника не встановлено, майна належного боржнику на праві власності не виявлено.

За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент відкриття виконавчого провадження) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Отже, положення п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Однак, матеріали цієї цивільної справи не містять відомостей про вжиття державним виконавцем заходів щодо розшуку боржника.

За змістом ст. 375 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Отже, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи обовязком виконавця звернутися до суду про його розшук.

З матеріалів цієї справи видно, що державний виконавець не виконав цього обовязку, не звертався до суду з відповідною формою про розшук боржника ОСОБА_4

Крім вищезазначеного, у цій справі на адресу ОСОБА_4, що зазначена у виконавчому документі судом направлялась судова повістка, яка отримана безпосередньо нею, що також свідчить про неправильний висновок виконавця про те, що боржник за зазначеною у виконавчому документі адресою не проживає.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання звернення стягнення на обєкти нерухомого майна фізичної особи. Частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі відсутності технічної документації на майно, у звязку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, повязані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Таким чином, ч. 5 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підставу повернення виконавчого документа стягувачеві у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, повязані з підготовкою технічної документації на нерухоме майно, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Матеріали цієї справи не містять будь-яких доказів того, що у виконавчому провадженні державним виконавцем здійснювалось стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику при відсутності на таке майно технічної документації, у звязку з чим його неможливо підготувати до реалізації, а також у звязку з цим пропонування стягувачу авансувати виготовлення відповідної технічної документації та відмова його вчинити такі дії. Тобто повернення виконавчого документа стягувачеві з цих підстав є необґрунтованою.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, а відтак уважає це рішення незаконним, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Отже, обовязком державного виконавця є своєю постановою відновлення виконавчого провадження у разі скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Тобто це дискреційне повноваження виконавця, а відтак суд не може зобовязати його постановити таке рішення, а має лише право перевірки у встановленому порядку, зокрема не здійснення відповідного обовязку, а відтак вимоги скарги у цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до вищезазначеного, ця скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» є частково обґрунтованою та відповідно підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 27 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчого листа № 2-585/11, виданого 27 лютого 2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області (ВП № 51050796).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5