Справа № 747/598/17
Провадження № 2/747/300/17
РІШЕННЯ

іменем України

05.10.2017 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради, третя особа - сектор містобудування та архітектури Талалаївської РДА, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2. За життя він склав заповіт, яким усе своє майно заповів позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час перевірки наданих для оформлення спадщини документів було встановлено, що у позивача відсутні оригінали правоустановчих документів на спадкове нерухоме майно, а саме - свідоцтва про право власності на ім'я спадкодавця, в зв'язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право а спадщину.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1, і яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 48, 3 кв.м, прибудови а -1, сараю Б-1, гаражу В-1, вбиральні У, погреба - пг, огорожі № 1, ворота з хвірткою № 2, хвіртка № 3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити.

Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - та третьої особи - сектору містобудування та архітектури Талалаївської РДА, в судове засідання не з'явились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без участі представників відповідача та третьої особи, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають і не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторного) серії НОМЕР_1 від 11.07.2012 року (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 12 серпня 1999 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.7). Згідно довідки КП «Прилуцьке МБТІ» від 23.11.2017 року станом на 31.12.2012 року право власності на будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 10.06.1963 року, посвідченого виконавчим комітетом Талалаївської селищної ради (а.с.160). Позивачем 22.11.2016 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.9-13). Даний житловий будинок на даний час знаходиться в належному стані, що встановлено при проведенні перевірки протипожежного стану житлового будинку АДРЕСА_1, в результаті якої порушень не виявлено згідно довідки Талалаївського районного сектору УДСНС України в Чернігівській області від 07.08.2017 року (а.с.15). Згідно висновку сектору містобудування та архітектури Талалаївської РДА від 17.08.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відповідає державним будівельним нормам та стандартам та не впливають на градобудівельну ситуацію вулиці (а.с.14). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 24.11.2016 року, проведеним суб'єктом оціночної діяльності - ОСОБА_3, що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, ринкова вартість об'єкту оцінки - житлового будинку №7 по АДРЕСА_1 - на дату оцінки складає 94 926 грн. (а.с.19-44). У районній газеті «Трибуна хлібороба» від 17 грудня 2017 року поміщено оголошення про те, що втрачене свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 10 червня 1963 року на ім'я ОСОБА_2 вважати недійсним (а.с.18). листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 19.09.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, поскільки для цього необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.17).

З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як встановлено в судовому засіданні, у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, які були втрачені з невідомих причин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 згідно діючого на час оформлення права власності законодавства в передбаченому законом порядку набув право власності на нього.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідачем у справі є Талалаївська селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову ОСОБА_1, з цього випливає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради, третя особа - сектор містобудування та архітектури Талалаївської РДА, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем смт. Талалаївка Чернігівської області, право власності на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 Чернігівської області - житлового будинку А-1 загальною площею 48, 3 кв.м, прибудови а -1, сараю Б-1, гаражу В-1, вбиральні У, погреба - пг, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, хвіртки № 3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання сторонами копії рішення.

Суддя Л.В.Тіщенко