Справа № 143/656/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Марченко Л.В.,

з участю секретаря Горбатюк Т.Б.,

представника позивача ОСОБА_1

представникавідповідача - адвоката Царківського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, тереті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Погребищенська Державна нотаріальна контора та Сектор реєстраційних дій Погребищенської районної державної адміністрації Вінницькоїобласті про визнання умови про довічне проживання, зазначеної у заповіті - нікчемною,-

Встановив:

15.05.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх батько - ОСОБА_6. Перед смертю він склав заповіт, згідно якого все своє майно, в тому числі житловий будинок та господарські споруди, розташовані в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4. В жовтні 2015 року позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулись до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом та законом. 09 листопада 2015 року Погребищенським районним судом Вінницької області, було прийнято рішення, яким визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? часток житлового будинку та господарської будівлі та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку вищезазначеного майна.

Таким чином, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є єдиними власниками та розпорядниками нерухомого майна - житлового будинку та господарської будівлі, що знаходяться по АДРЕСА_2

Тим же заповітом, батько позивачів ОСОБА_6 визначив умову довічного проживання в будинку по АДРЕСА_3 громадянки ОСОБА_5 (ОСОБА_5 - змінила прізвище після укладення шлюбу). Дана особа проживала в ОСОБА_6 на правах квартирантки, так як орендувала у нього кімнату.

Після смерті батька позивачів ОСОБА_6 та по даний час ОСОБА_5 проживає в їхньому будинку, користуючись умовами заповіту, проте перешкоджає їм у законному праві, власників майна, вільно володіти та розпоряджатися цим майном. На протязі довгого часу (майже З роки) не дає їм жодної можливості потрапити в будинок, погрожує та демонструє при кожній зустрічі, не соромлячись свідків, зокрема дільничного інспектора поліції, не адекватну та агресивну поведінку. Всі вмовляння та спроби вселитись в будинок, призводять до того, що ОСОБА_5 ображає позивачів нецензурними словами та погрожує розправою. Вона замикає двері з середини будинку, та попри всі їхні старання відмовляється впустити до будинку, неодноразово кидалась на позивачів з сокирою, палками та іншими небезпечними знаряддями. Така агресивна поведінка повторюється щоразу, коли вони приїжджають та намагаються зайти в свій будинок. Позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щоразу приходиться ночувати в знайомих.

Одразу ж після смерті їхнього батька ОСОБА_6,ОСОБА_5 викрала оригінали всіх документів: свідоцтво про смерть ОСОБА_8, домову книгу та поверховий план будинку, заповіт, чим позбавила їх можливості довести свої законні права на майно. Вони змушені були виготовляти дублікати всіх документів, що призвело до втрати часу та коштів та доводити своє право на спадщину в суді. З цього приводу вони також звертались в органи поліції.

Весь час, з моменту смерті батька, вони зобов'язані лишати свої сім'ї та постійно їздити в м. Погребище. Всі ці дії (відновлення документів, спілкування з правоохоронними органами, суди) призводять до морального виснаження та значних матеріальних вкладень.

Крім того, ОСОБА_5 були викрадені інші цінні речі, а саме: інструменти, будівельні матеріали, обладнання для обігріву будинку, тощо. Наразі їм важко визначити всі вкрадені речі, оскільки вони не мають доступу до будинку. Єдиний раз, коли вони змогли переночувати - це було під час похорону батька.

Також, на підставі викрадених документів та ввівши в оману працівників пенсійного фонду Вінницької області, незаконно отримала допомогу на поховання, хоча жодної копійки на похорон батька нею витрачено не було. (Звернення від 16 лютого 2017 року до Управління пенсійного фонду Погребищенського району Вінницької області). Все поховання відбувалось за їхні кошти.

Протягом останніх майже трьох років - вони є власниками майна, проте позбавлені прав законних власників розпоряджатися та користуватися своїм майном. ОСОБА_5 вийшла заміж, народила дитину, яку зареєструвала за місцем своєїреєстрації та проживання. Таким чином, створила їм чергові перешкоди щодо реалізації їхніх прав, як власників на вільне розпорядження та користування нерухомим майном. Для відновлення їхніх порушених прав вони неодноразово звертались в правоохоронні органи - близько 15 заяв (в додатках до позовної заяви), органи місцевого самоврядування (в додатках до позовної заяви) з заявами про допомогу у відновленні наших порушених прав та законних інтересів. Також ОСОБА_4 у вересні 2014 році звернулась в ПАТ «Вінницяобленерго» Погребищенські електромережі з заявою про відімкнення від електропостачання будинку, оплатила цю послугу, (рахунок НОМЕР_1 від 10.09.2014 р., заяви - в додатках до позовної заяви). ОСОБА_5 самочинно відновила постачання на підставі викрадених документів.

Крім того, ОСОБА_5 знущалась над батьком, користуючись його похилим віком та неможливістю захистити себе. Батько неодноразово звертався в поліцію з заявами про викрадення його коштів ОСОБА_5. Разом зі своїм чоловіком, який був неодноразово засуджений до позбавлення волі, вона залякувала батька, погрожувала йому, морально та фізично знищувала його. Поспілкувавшись з свідками їх спільного життя, у нас є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 змусила їх батька визначити в заповіті цю незаконну умову.

6.09.2017 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про залишення без розгляду їх позовних вимог в частині зобов'язання відповідача ОСОБА_5 знятися з реєстрації та звільнити будинок за адресою АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1, кожен окремо, в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали по підставах, викладених в позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та вимагала їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник адвокат Царківський О.Ю., кожен окремо, в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала та пояснила, що за життя ОСОБА_6 разом зі своє дружиною взяли із дитячого будинку в свою сім'ю її - ОСОБА_5 та її брата ОСОБА_11 та за життя брата всиновила, а її не встигли. В будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 вона проживала та була прописана по домовій книзі ще з 1997 року, ще задовго до складення заповіту. Коли дружина ОСОБА_6 померла і брат виїхав, то в будинку вони залишились самі: вона та покійний ОСОБА_6 Дві його старші доньки були дорослі, проживали окремо та мали свої сім'ї. Вона весь час доглядала за «дядею ОСОБА_12»: готувала їсти, прала , допомагала по господарству. Коли він захворів, то вона піклувалася про нього і коли він помер, то вона викликала позивачів-доньок ОСОБА_6 Після похорон вона в даному будинку проживає разом зі своєю малолітньою дитиною. Іншого житла та сім'ї вона не має, крім того, після похорон ОСОБА_6 вона дізналася, що згідно складеного ним заповіту він залишив умову про довічне її проживання в вищевказаному будинку. Позивачі - дві доньки ОСОБА_6 проживають окремо, однак вона ніколи їм не перечила і не забороняла жити в батьківському будинку. Крім того, будинок по плану розділений навпіл і в одній половині мешкає вона з дитиною, а інша половина порожня. Іншого житла вона не має і в будинку вона прописана та проживає, що задовго до складеного заповіту ОСОБА_6, про існування якого вона дізналася після похорон.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Погребищенської державної нотаріальної контори Швець О.В. в судове засідання не з'явився вдруге, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив ( а.с. 131).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивачів ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

12 грудня 2006 року ОСОБА_6 вчинив заповіт, згідно з яким все своє майно заповів ОСОБА_4 при умові проживання в житловому будинку в АДРЕСА_5 йому на праві приватної власності гр. ОСОБА_5 (ОСОБА_5) ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня її смерті (а. с. 56).

09 листопада 2015 року Погребищенським районним судом Вінницької області, було прийнято рішення, яким визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? часток житлового будинку та господарської будівлі, та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на ? часток вищезазначеного майна, розташованого в АДРЕСА_6

Згідно довідки, виданої Погребищенською міською радою ОСОБА_5 зареєстрована в будинку по АДРЕСА_7

В позовній заяві позивачі по справі просять визнати умову про довічне проживання відповідача - ОСОБА_5 (ОСОБА_5) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_8 що зазначена в заповіті ОСОБА_6 від 12.12.2006 року нікчемною з тих підстав, довічне проживання відповідачки в їх будинку тягне за собою порушення їх прав в користуванні та розпорядженні майном.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК визначає загальні вимоги чинності правочину зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В ч.2 ст.1223 ЦК України зазначено, що у разі, зокрема, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, одержують особи, визначені у ст..ст.1261-1265 цього Кодексу.

Отже, у позивачів за заповітом було право відмовитися від спадщини, не прийняти її або прийняти спадщину.

Згідно рішення Погребищенського районного суду від 9.11.2015 року по справі № 143/1514/15-ц, позивачі по справі звернулися до нотаріальної контори із заявами про отримання спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6, проте у видачі їм свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, за позивачем ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частки, а за позивачем ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку у спадщині в розмірі ? частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_9, що зазначений в заповіті ОСОБА_6 від 12.12.2006 року (а.с. 8-9 ). Крім того, даний факт підтверджується також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 18-19). Тобто позивачі за заповітом та законом прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року за його заповітом від 12.12.2006 року, в якому була наявна умова проживання у вищевказаному будинку відповідача ОСОБА_5 до дня її смерті

Відповідно до ст..1242 ЦК України заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов'язаної, так і не пов'язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо).

Умова призначена у заповіті, має існувати на час відкриття спадщини

Умова, визначена у заповіті, є нікчемною, якщо вона суперечить закону або моральним засадам суспільства.

Особа, призначена у заповіті, не має права вимагати визнання умови недійсною на тій підставі, що вона не знала про неї, або якщо настання умови від неї не залежало.

Як вбачається із матеріалів справи, у заповіті зазначена умова виникнення права у позивачів на спадкування проживання відповідача до дня її смерті у житловому будинку по АДРЕСА_10

Оскільки, відповідачка зареєстрована у житловому будинку з 2003 року, а спадщина відкрилася в день смерті ОСОБА_6 - батька позивачів ІНФОРМАЦІЯ_4 року , то умова заповіту про проживання відповідачки у житловому будинку існувала на час відкриття спадщини.( а.с. 33 )

Отже, підставою для виникнення у позивачів як спадкоємців за заповітом та законом на спадкування майна після смерті батька є наявність дотримання ними умови проживання до дня смерті відповідача у спадковому житловому будинку відповідачів.

Таким чином, суд вважає, що позивачі як спадкоємці за заповітом та законом реалізували своє право на спадкування майна після смерті батька на житловий будинок виключно за умовою проживання до дня смерті відповідачки ОСОБА_5

Суд відхиляє доводи позивачів та їх представника про те, що відповідачка руйнувала житловий будинок, створювала неналежні умови, оскільки зазначені позивачами обставини не стосуються предмету доказування по справі.

Наведені обставини та норми чинного законодавства свідчать про те, що заповіт з умовою, складений 27.10.2005 року ОСОБА_6 12.12.2006 року, посвідчений Швецем О.В. державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1987, складений у повній відповідності до встановлених вимог щодо його форми та посвідчення, а також є вільним волевиявленням заповідача ОСОБА_10

Оспорювана умова заповіту від 12 грудня 2006 року складеного за допомогою технічного засобу (надрукований на компютері), а саме: про довічне проживання, ОСОБА_5 (ОСОБА_5) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_11 існувала ще до складення заповіту самим ОСОБА_6 ( а.с. 33 ).

У заповіті міститься рукописний текст наступного змісту: «Текст заповіту прочитаною мною, ОСОБА_6, особисто вголос, його зміст та умови відповідають дійсним моїм намірам». (а. с. 56).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивачів про визнання умови заповіту нікчемною, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

В зв'язку з відмовою в задоволенні, відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору залишаються за позивачами.

Керуючись ст.ст.203, 207,215, 1247,1248, 1251,1252,1253,1257ЦКУкраїни, ст.ст.10, 57, 209, 212,215, 218 ЦПК України, суд -

Вирішив :

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Погребищенська Державна нотаріальна контора та Сектор реєстраційних дій Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання умови про довічне проживання, ОСОБА_5 (ОСОБА_5) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_11 що зазначена в заповіті ОСОБА_6 від 12.12.2006 року - нікчемною, відмовити

Апеляційнаскарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Погребищенський районний суд.

Суддя