У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2017 Справа №607/10373/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2016 року подав до суду позовну заяву до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання недійсним та скасування державного акта серії І-ТР №017190 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,073 га, виданого 18 листопада 1998 року на імя ОСОБА_2.

26 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь які дії по відчуженню стороннім особам належного йому на праві власності майна садового будинку, допоміжних споруд разом із земельною ділянкою площею 0,073 га згідно державного акту серії І-ТР №017190 від 18 листопада 1998 року, кадастровий номер :01:001:1954, які знаходяться за адресою: вул. Довга, 1, с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області та належать на праві власності відповідачу ОСОБА_3 В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що крім вказаної позовної заяви, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває також цивільна справа за його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_3 за власні кошти привести самовільно зайняту ним земельну ділянку у попередній придатний для використання стан шляхом знесення самовільно збудованого на ній будинку із допоміжними приміщеннями та камяного паркану. З цих підстав вважає, що оскільки, сторони не виявили бажання укладати мирових угод, у нього є усі підстави вважати, що відповідач намагатиметься вчиняти дії спрямовані на відчуження належного йому майна, зокрема садового будинку та допоміжних господарських споруд разом із земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: вул. Довга, 1, с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області, а відтак, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду в разі його задоволення.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогами ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Положеннями ч.3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Оскільки, в заяві про забезпечення позову відсутнє належне обґрунтування його необхідності та не додано доказів, які б підтверджували, що саме заявлений вид забезпечення позову є співрозмірним позовним вимогами, та, оскільки, рішення по вказаній цивільній справі не ухвалено, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 151-153 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_4