Справа№ 324/460/17
Провадження № 2/324/319/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Клименко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 21.06.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при пропущенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. ОСОБА_1 не виконав зобовязання за вказаним договором, у звязку із цим станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в сумі 65814,63грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7960,03грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 51194,38грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 3050грн., штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. (фіксована складова) та 3110,22грн. (процентна складова). У звязку із цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2012 року в сумі 65814,63грн.

Пред'явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1600грн., які складаються з судового збору в сумі 1600грн.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, але подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 зявився в судове засідання призначене по даній справі на 18.04.2017 року о 10год.00хв., в якому зазначив, що предявлений позов визнає частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7960,03грн., в іншій частині позов не визнав. Після перерви в судовому засідання, яка була оголошена за клопотанням відповідача ОСОБА_1 з метою мирного вирішення спору з позивачем, відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 10.05.2017 року о 09год.00хв. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про вручення йому повістки про виклик до суду в судове засідання. В подальшому відповідач ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання по даній справі, призначені на 06.06.2017 року, 29.06.2017 року, 16.08.2017 року, 18.09.2017 року та 03.10.2017 року, шляхом направлення повісток з поштовим повідомленням за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання за адресою: пров.Рідний (Піонерський), 8, м.Пологи Запорізької області, однак поштові повідомлення повернулися до суду без вручення повісток відповідачу ОСОБА_1 з повідомленням пошти «за закінченням терміну зберігання». На конвертах, в яких направлялися повістки про виклик відповідача ОСОБА_1 в судові засідання по даній справі, призначені на 18.09.2017 року та 03.10.2017 року, і які повернулися до суду, також містяться повідомлення пошти «никого нет дома, калітка закрита». У звязку із цим, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, відповідача ОСОБА_1, який відсутній за зареєстрованим місцем свого проживання і не повідомив суд про зміну свого місця проживання, слід вважати належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, а тому судовий розгляд справи здійснюється за відсутності відповідача ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.

21.06.2012 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідач ОСОБА_1 засвідчив підписом, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, висловив згоду, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» викладені умови надання відповідачу ОСОБА_1 кредиту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх зобовязань за кредитним договором б/н від 21.06.2012 року, що складається з анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, у звязку із цим станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в сумі 62204,41грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7960,03рн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 51194,38грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 3050грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Дані кошти підлягають стягненню на користь позивача у повному обсязі.

Однак, вимоги позивача про стягнення одночасно із відповідача пені та штрафів, як це передбачено п. п. 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, пунктом 2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошових зобовязань, в тому числі зобовязань, передбачених п. п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 цих Умов, по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно із п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів в розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи однаковість підстав нарахування пені і штрафів та те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500грн. (фіксована частина) та 3110,22грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають із зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2012 року, в сумі 62204,41грн. та понесені судові витрати,які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1512,23грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2012 року в сумі 62204 (шістдесят дві тисячі двісті чотири)грн. 41коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7960 (сім тисяч девятсот шістдесят)грн. 03коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 51194 (пятдесят одна тисяча сто девяносто чотири)грн. 38коп., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 3050 (три тисячі пятдесят)грн., а також судові витрати в сумі 1512 (одна тисяча пятсот дванадцять)грн. 23коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: