Справа № 466/7173/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області,-

у с т а н о в и в :

12 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою, яку в подальшому уточнив та в якій просить суд:

- визнати підстави пропуску терміну оскарження Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р. поважними і поновити строк оскарження дій державного виконавця Баірової Н.М.;

- зупинити дію Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р. на час розгляду судової справи;

- визнати дії державного виконавця Баірової Наталії Михайлівни в межах цього провадження такими, що суперечать вимогам п.1.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказу Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій», п. 5 ст. 25, п.1. ст. 31 , п.2. ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати виконавче провадження ВП № 25353078 закінченим відповідно до ч.6, п.1 Статті 49 Закону України «Про виконавче провадження»;

- повернути виконавчий лист 2-66/2009 стягувачу відповідно до ч.5 п.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування вимог заявник скарги зазначив, що від своєї матері 8 серпня 2016 р. йому стало відомо, що існує загроза, а саме що 16 серпня 2016 року відбуватиметься виселення ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 на підставі виконавчого провадження в межах Поновлення виконавчого провадження, а тому дії державного виконавця Баірової Н.М. суперечать вимогам чинного законодавства, а постанова ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р. Це провадження підлягає закриттю, а виконавчий лист 2-66/2009- поверненню стягувачу з наступних підстав.

Так, вказує, що Постанова ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011р., винесена державним виконавцем Баіровою Наталією Михайлівною не може бути виконана, оскільки у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника.

Відповідно до ч.5 п.1 Статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (Повернення виконавчого документа стягувану), згідно з яким Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо «у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майнова інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника)».

Згідно Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р., винесеної державний виконавцем ОСОБА_3 неможливо виконати виконавче провадження, оскільки виконавчий листа № 2-66/2009 найймовірніше стосується виконання інших рішень, ніж виселення заявника ОСОБА_1 та його матері - ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду щодо виселення ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2, а відповідно і виконавчий лист повинен мати номер 2-66/10, що відображене в єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr/court .gov.ua/Review/49361755). Оскільки виконавчого листа заявнику ніколи не вручали, ознайомившись зі зазначеним рішенням суду, може стверджувати, що виконавчий лист № 2-66/2009 найймовірніше винесений у якомусь іншому провадженні, і не може стосуватися ОСОБА_1 та його матері. А виконавчого листа у судовій справі № 2-66/10 за позовом його матері (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/49361755), як вбачається, просто не існує.

Крім того, вказаних у цій постанові осіб неможливо ідентифікувати. Згідно законодавства України, ідентифікація особи проводиться за даними паспорта та ідентифікаційного коду.

Відтак, для встановлення осіб, згідно яких відкрите виконавче провадження обов'язковою умовою є їх ідентифікація, зокрема вказування у Постанові про відкриття виконавчого провадження ідентифікаційного коду боржника, а також ідентифікаційного коду стягувача. Зокрема, ці вимоги відображені у чинній на момент відкриття Постанови відповідно до Наказу Міністерства юстиції України N 74/5 від 15.12.99 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 2710/5 від 22.12.2015).

Тому вказує, що Постанова ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011р. винесена з порушенням зазначених вимог і не містить належних ідентифікаційних ознак сторін виконавчого провадження.

Оскільки під час судових засідань суддя Зима І.Є. повинна була ідентифікувати осіб, що брали участь у судовому процесі, незрозуміло, яким чином міг бути виданий виконавчий лист, а згодом і постанова про відкриття виконавчого провадження без цих ідентифікаційних ознак. Адже ідентифікувати особу лише за ім'ям, прізвищем і по-батькові - неможливо. І яким чином державним виконавцем Баіровою Наталією Михайлівною була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження, за якою НЕМОЖЛИВО ВСТАНОВИТИ ОСІБ, ЯКИХ ЦЕ ПРОВАДЖЕННЯ СТОСУЄТЬСЯ. Лише на цій підставі виконавче провадження повинне бути закінчене відповідно до ч.5 п.1 Статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання Постанови про відкриття виконавчого провадження» ВП № 25353078 від 28.03.2011 не може бути здійснене, оскільки заявнику як ймовірному фігуранту цієї Постанови не доведений її зміст у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку. Відповідно, ОСОБА_1 не міг її оскаржити, чим заявника позбавлено права на судовий захист його порушених прав.

Відповідно до п. 5 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З наданої ОСОБА_1 його матір'ю копії Постанови ВП № 25353078 зрозуміло, що виселяти повинні ймовірно заявника, втім такої постанови заявнику, як ніби то боржнику у провадженні досі не надано, чим порушене його право на доступ до інформації. Або чим підтверджено, що зазначена Постанова заявника просто не стосується. І виселяти його ніхто не мав права.

А зважаючи на те, що заявник хворіє на астму з дитинства, внаслідок виселення буде завдано непоправної шкоди його здоров'ю, або навіть і життю (оскільки при сильних переживаннях часто бувають приступи асфікції). Довідка про те, що ОСОБА_1 хворіє на астму додається.

Крім того вказує, що оскільки на момент винесення Постанови ОСОБА_3 ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011р. заявник був неповнолітнім, йому копії цієї Постанови, не вручали. І він не ознайомлений з її офіційним змістом у порядку, встановленому п.1. ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а також Наказом Міністерства юстиції України N 74/5 від 15.12.99 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» (чинним на момент винесення Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р.) .

Також цю постанову повинні були б оскаржити органи опіки, оскільки виселення неповнолітніх без згоди органів опіки заборонене законодавством України. В матеріалах судової справи відсутні відомості щодо згоди органів опіки на виселення неповнолітньої дитини без забезпечення її житлом.

Зазначає, що державними органами, органами опіки з моменту незаконного зняття заявника з реєстрації у 1996 р. до його повноліття не вчинено жодних дій щодо захисту його прав як дитини. Внаслідок чого він втратив здоров'я, а також позбавлений низки громадянських та політичних прав (досі не може реалізувати виборчого права, позбавлений права власності, права на житло, живе у постійному страху).

Застосування до ОСОБА_1 дій державних виконавців без належного повідомлення його про ці дії і без змоги оскаржити ці дії стане черговим порушенням державою Україна його прав і свобод, а також стане посяганням на особисту недоторканість, приватне життя, честь, гідність, здоров'я, і навіть життя (з огляду на хворобу).

У копії Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011р., представленій його матір'ю, боржником є лише матір ОСОБА_2, а ОСОБА_1 зазначений як неповнолітній і не є боржником.

А отже заявника, повнолітнього ОСОБА_1 виселяти з квартири за адресою АДРЕСА_2 не мали права, оскільки зазначена постанова його не стосується.

Станом на сьогодні ОСОБА_1 повнолітній, не є боржником, а отже Постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає дійсності і не може бути до нього застосована, оскільки станом на сьогодні він має зовсім інший цивільно-правовий статус - повнолітньої дієздатної особи. Неповнолітнього ОСОБА_1, ідентифікаційні ознаки якого навіть не вказані у Постанові про відкриття виконавчого провадження - не існує.

Принаймні встановити, що зазначена у постанові особа - це повнолітній ОСОБА_1 неможливо. А відповідно, виконання цієї Постанови стосовно заявника буде порушенням його прав на майно, права на безпеку, права на недоторканність особи та інших прав, гарантованих Декларацією про права людини, Міжнародною конвенцією про захист основоположних прав і свобод, Конституцією України, Європейською соціальною хартією (переглянутою), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Міжнародним пактом про соціальні, економічні та культурні права, а також іншими нормативно-правовими актами.

Окрім того вказує, що виконавче провадження згідно Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р. слід визнати закінченим, так як минув термін виконання цього провадження.

Відповідно до ч.6, п.1.Статті 49 Закону України «Про виконавче провадження»

(Закінчення виконавчого провадження), «Виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення).

Згідно наведених у Постанові даних, пропущені строки пред'явлення виконавчих документів. Зокрема, п.1 статті 22. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання визначає, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Рішення Шевченківського районного суду від 14.03.2011р. у справі № 2-66/10р. виданого Шевченківським районним судом м. Львова до виконавчої служби представлено не було. Представлений виконавчий лист 2-66/2009, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, жодна зі справ, які мають номери 2/66-2009 або 2-66/09 заявника ОСОБА_1 та його матері не стосуються.

Відповідно до п.2. ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Останній виконавчий документ (виконавчий лист №2-66/2009) поданий до виконавчої служби 23.03.2011 згідно відомостей Постанови ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р., незважаючи на низку відтермінувань виконання даного виконавчого провадження - термін його виконання давно минув. А тому виконавче провадження згідно листа 2-66/09, відкрите Постановою ВП № 25353078 «Про відкриття виконавчого провадження» від 28.03.2011 р. слід визнати закінченим, так як минув термін виконання цього провадження.

Для оскарження Постанови державного виконавця Законом України «Про виконавче провадження» , а також у тексті Постанови вказано 10 днів з дня її винесення. Втім, заявник вказує, що не міг оскаржити цю постанову на тій підставі, що на момент її винесення був неповнолітнім, йому і її ніхто не вручав для ознайомлення. Про існування цієї постанови дізнався від своєї матері ОСОБА_2, яка надала копію 8 серпня 2016 р. Відтак лише тоді йому стало відомо, що ОСОБА_4 є особою, яку повинні виселити 16.08.2016 р., тому звертається до суду за захистом своїх порушених прав. Тому просить визнати пропущення термінів звернення до суду підставними і поновити строк позовної давності. На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та представники заявника в судовому засіданні скаргу підтримали повністю, зіславшись на викладені в ній доводи та просять дану скаргу задовольнити.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, в судовому засіданні проти скарги заперечив, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Заслухавши пояснення заявника, представників заявника, державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Згідно Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16 квітня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району, Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, ЛКП" Янів-405", ОСОБА_5, треті особи СГІРФО Шевченківського району, Третьої Львівської держнотконтори, ОКР ЛОР"БТІ та ЕО", Відділ в справах дітей Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним розпорядження голови Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради № 195 від 27.02.97 р., розпорядження виконкому Львівської міської ради № 142 від 04.03.97 р., Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 за № 51091 від 04.03.97 р., витягу № 2551107 з реєстру права власності на нерухоме майно від 13.01.04 року, заповіту від 24.07.97 р. від імені ОСОБА_6, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.04 р., виданого Третьою Львівською держнотконторою на ім"я ОСОБА_5, визнання права на користування житлом- квартирою № 14 по вул. Хорватській, 8 у м. Львові відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов задоволено. Зобов"язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 14 по вул. Хорватській, 8 у м. Львові, виселити ОСОБА_2 з неповнолітнім сином - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_3. Рішення набрало законної сили.

На підставі вказаного рішення 14 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2-66/2009 про зобов"язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 14 по вул. Хорватській, 8 у м. Львові, виселення ОСОБА_2 з неповнолітнім сином - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_3. Згідно вказаного виконавчого листа, стягувачем є ОСОБА_5, а боржником ОСОБА_2

Вказані обставини підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами та ці обставини в судовому засіданні ніким не оспорювались.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що 28.03.2011 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №25353078 з примусового виконання виконавчого листа №2-66/2009, виданого 14.03.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова про зобов"язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 14 по вул. Хорватській, 8 у м. Львові, виселення ОСОБА_2 з неповнолітнім сином - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_3.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2011р. скеровано боржнику ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією за адресою, вказаною у виконавчому документі, про що свідчить Реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції.

Вищенаведені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження ВП №25353078, дослідженими судом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Проаналізувавши оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 25353078 від 28.03.2011 року, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 при винесені оскаржуваної постанови, вимоги чинного законодавства були додержані.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 при складанні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 25353078 від 28.03.2011 року, суд вважає, що вона була винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відмовити у звязку з її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7