САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/7098/16-ц
Провадження № 2/206/349/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого- судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить виконавчий напис, вчинений 23 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №419, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 89637,58 грн. на користь ОСОБА_3, з зазначеної суми боргу: 25115,25 грн. сума позики з урахуванням індексу інфляції, 64522,33 грн. пеня нарахована за прострочення платежу, визнати таким, що не підлягає виконання.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 14.11.2014 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики. 21.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №419, яким запропоновано стягнути з нього борг у сумі 89637,58 грн. на користь ОСОБА_3, з зазначеної суми боргу: 25115,25 грн. сума позики з урахуванням індексу інфляції, 64522,33 грн. пеня нарахована за прострочення платежу. Із змісту вказаного запису вбачається, що його вчинено з порушенням норм закону, а саме заява відповідача від 11.03.2016 року, зареєстрована в реєстрі №322 ніяким чином не може підтверджувати безспірність заборгованості, оскільки її він не отримував, не знав про її існування та не міг заперечити проти суми заборгованості зазначеній в ній. Через вказане він був позбавлений можливості заявити про наявність спору щодо заборгованості за договором, що унеможливило б вчинення виконавчого напису. У нього не існує заборгованості за договором, оскільки він 05.12.2014 року повернув відповідачу суму позики. З огляду на належне виконання ним своїх зобовязань за договором, проявивши довіру до відповідача та сподіваючись на його добропорядність та намір виконати свої обовязки за договором, погодився на передачу оригіналу примірнику договору позики в строк інший, ніж після передання ним суми коштів. До того ж, виконавчий напис не містить дати та місця його народження, що є обовязковим. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не встановлено відповідність обєктивній дійсності відомостей, зокрема розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню, зазначених в заяві відповідача. Крім того, пеня визначена відповідачем, значно перевищує суму позики та є неспіврозмірною, а також необґрунтованою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, мотивуючи тим, що борг позивач за договором позики відповідачу до теперішнього часу не повернув. Розмір пені був розрахований вірно та про яке зменшення може йти мова, оскільки борг до теперішнього часу не повернутий. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги законодавства, не зазначення дати та місця народження позивача не є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась надала суду заперечення проти позову в яких зазначила, що нею відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат» була направлена позивачу поштою із зворотним повідомленням, залученням курєра заява ОСОБА_3 про необхідність сплати боргу за договором позики в строк до 18 березня 2016 року. Повідомлення про вручення повернулося на її адресу вже підписане позивачем, поряд з підписом зазначена дата отримання ним листа 15.03.2016 року. Отже, належні процесуальні дії були здійснені нею беззаперечно. Що стосується звинувачень на її адресу, що вона не перевірила реальну суму заборгованості, а визначила її виключно зі слів позикодавця, то нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам та не визначає її розмір.

Третя особа Самарський ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що бачив як 05.12.2014 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 конверт в якому були гроші, близько 1000 доларів США. Розписки чи ще якихось документів про підтвердження повернення боргу позивач від відповідача не отримував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що бачив як в грудні 2014 року в кафе «Іспанський льотчик» позивач передав відповідачу конверт з грошима. В конверті було близько 1320 доларів США. Точно суму він знає, оскільки ці кошти давав брат позивача. Примірник договору позики відповідач повинен був передати пізніше.

Свідок ОСОБА_7 показав, що був присутній при зустрічі позивача та відповідача коли відбувалась передача коштів за договором позики. Позивач передав відповідачу 1320 доларів США. Це гроші його з позивачем батька, а він їх брату лише передавав, щоб він міг сплатити свій борг. Також, він чув, що на наступний день відповідач повинен був повернути оригінал договору.

Заслухав доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.11.2014 року позивач та відповідач уклали договір позики грошових коштів на суму 21000,00 грн., що на день передачі грошей складає еквівалент 1312,50 доларів США за встановленими сторонами курсом 16,00 грн. за 1 долар США, які позивач зобовязувався повернути відповідачу у строк до 23 листопада 2014 року, проте у визначений договором строк суму грошей не повернув.

Відповідно до п. 5 умов договору, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Пунктом 5 договору передбачено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При несвоєчасному поверненні позики сплачується пеня у розмірі 1 (один) відсоток від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 договору передбачено, що після виконання позичальником свого зобовязання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору є свідченням прострочення виконання позичальником свого зобовязання.

Пунктом 7 договору передбачено, що сторони домовилися, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється, як за рішенням суду так і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зі ст. 526 ЦК України, вбачаться, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, згідно з п.п. 1.1. п. 1 Глави 16 (Вчинення виконавчих написів) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту 22.02.2012р. за № 296/5 (далі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 1 розділу «Стягення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченеми договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку), подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Зі справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було надано оригінал договору позики від 14.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №2369 та заява позикодавця від 11.03.2016 року, передана приватним нотаріусом ОСОБА_4 11.03.2016 року листом з повідомленням про вручення, яка була отримана позивачем 15.03.2016 року, що відповідає умовам договору (у пункті 9 договору позики сторони домовилися, що документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості буде заява позикодавця, передана зі зворотнім повідомленням позичальникові у порядку передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат»).

23.03.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис на суму 89637,58 грн., з яких: 25115,25 грн. сума позики з урахуванням індексу інфляції, 64522,33 грн. пеня нарахована за прострочення платежу.

Отже, відповідно до приписів ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту 22.02.2012р. за № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, позикодавець (відповідач) надав приватному нотаріусу ОСОБА_4, а остання перевірив на належність і відповідність нормам зазначених нормативно-правових актів документи, необхідні для вчинення виконавчого напису, вчинила виконавчий напис.

Посилання позивача на те, що виконавчий напис вчинений в порушення вимог Закону України "Про нотаріат", тобто без документів, які свідчать про безспірність суми заборгованості, оскільки її довіритель не отримував заяву відповідача, яка надсилалась йому нотаріусом, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься поштове повідомлення про особисте отримання позивачем рекомендованого листа. Підстав для ставлення під сумнів даного факту, судом в ході судового розгляду встановлено не було. Поштове повідомлення містить прізвище імя по батькові та адресу отримувача, які повністю співпадають з прізвищем імям по батькові та адресою позивача.

До того ж, сторони в п.10 договору позики погодили, що і в разі відмови позичальника від одержання заяви підтвердженої відміткою особи, що її доставляє, він вважається повідомленим про її зміст.

Безпідставними на думку суду є доводи позивача, що нотаріусом не встановлено відповідність обєктивній дійсності відомостей розміру штрафних санкцій, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Також в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про сплату ним боргу відповідачу.

Так, покази допитаних в судовому засіданні свідків не є належними доказами, які б свідчили про відсутність боргових зобовязань позивача перед відповідачем, оскільки відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Не зазначення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису відомостей, щодо дати і місця народження боржника (позивача), не впливають на суть самого виконавчого напису та не можуть бути підставами для визнання його таким, що не підлягає до виконання.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є обґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя С. В. Зайченко