Справа № 442/6582/16 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/2237/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, шляхом зобовязання ОСОБА_3 не користуватись земельною ділянкою як заїздом до свого житлового будинку №54 по вул.Незалежності в с.Болехівці Дрогобицького району Львівської області.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він разом зі своєю сімєю проживає в сусідньому з відповідачем будинку №62 по вул. вул.Незалежності в с.Болехівці Дрогобицького району Львівської області і користується земельною ділянкою площею 0,08 га, якою за життя користувалась його мати, однак, відповідач постійно користується частиною його (позивача) земельної ділянки, використовуючи її як прохід (заїзд), хоча має можливість зручно заходити на територію свого будинковолодіння через браму з центральної вулиці.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2017 року в задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що підставою для відмови в задоволенні позову стало те, що спірна земельна ділянка не належить позивачеві на праві приватної власності, а відноситься до земель загального користування і використовується сторонами як спільний заїзд до своїх будинковолодінь, однак, він з такими висновками суду не погоджується і вважає, що хоча спірна земельна ділянка і перебуває у спільному користуванні з відповідачем, проте право позивача на одноосібне користування цією ділянкою підлягає захисту, оскільки відповідач чинить протиправні дії: захаращує земельну ділянку гноєм від худоби, псує її, оскільки їздить важким транспортом, вчиняє інші дії без погодження з позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №62 на вул.Незалежності в с. Болехівці Дрогобицького району Львівської області (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 проживає у житловому будинку по вул. Незалежності, 54 в с. Болехівці.

Відповідно до земельно-кадастрових та погосподарських книг Болехівської сільської ради в особистому користуванні позивача ОСОБА_2 (номер обєкта погосподарського обліку 0459-1) знаходиться земля площею 0,63 га (0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,38 га для ведення особистого селянського господарства) (а.с.24).

Відповідно до земельно-кадастрових та погосподарських книг Болехівської сільської ради в особистому користуванні відповідача ОСОБА_3 (номер обєкта погосподарського обліку 0457-1) знаходиться земля площею 0,59 га (0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд, 0,34 га для ведення особистого селянського господарства) (а.с.24).

Відповідно до відповіді Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 23.01.2017 року №28, спірна земельна ділянка (вуличка) служить спільним заїздом до будинковолодіння ОСОБА_2 та до будинковолодіння ОСОБА_5, не є їхньою приватною власністю, а відноситься до земель загального користування (а.с. 10, 24).

З акту від 23.05.2016 року №327, складеного комісією у складі: сільського голови ОСОБА_6, землевпорядника сільської ради ОСОБА_7, секретаря сільської ради ОСОБА_8, депутата Дрогобицької районної ради ОСОБА_9, встановлено, що спірна земельна ділянка служить спільним заїздом до домоволодіння ОСОБА_2 та до домоволодіння ОСОБА_5, вони користуються земельними ділянками без правовстановлюючих документів, факту пошкодження проїзної частини спірної вулички не встановлено (а.с. 25).

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів (ч.3 ст.152 ЗК).

З матеріалів справи, які досліджувались судом першої інстанції, встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності територіальної громади села, була надана для використання під проїзд до будинковолодінь обох сторін і рішення органу місцевого самоврядування про виділення позивачеві спірної земельної ділянки для одноосібного користування немає, чого не заперечив позивач у судовому засіданні апеляційного суду.

Згідно зі ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, а тому суд не може перебирати на себе функції органу місцевого самоврядування і вирішувати питання щодо передачі земель у власність чи надання в користування, як просить позивач.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини справи та норми закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вирішення питання про надання у користування земельної ділянки за рахунок земель загального користування, які відносяться до комунальної власності, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, і крім того, позивачем не доведено факту порушення діями відповідача його прав, як власника будинку та/або як користувача земельної ділянки, закріпленої за його будинком.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_10