Справа № 323/2287/17
10.10.2017 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді О.В.Плечищевої, при секретарі Щербині Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв"язку з відсутністю в ньому понад шість місяців , -
21 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником 1/2 житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №3459, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Від 24 травня 2016 року являюсь законним представником своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в здійсненні правочину щодо іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, згідно договору припинення прав на аліменти, зареєстрованого в реєстрі за №777.
Також в будинку зареєстрований колишній чоловік - ОСОБА_2, з яким припинено шлюб відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2014 року .
Відповідач з травня 2016 року не проживає у вищевказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особисті речі в будинку відсутні, і, взагалі будинком він не цікавиться. Його реєстрація в даному будинку заважає своєчасному та правомірному нарахуванню субсидії. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує комунальні платежі, позивач сплачує все сама.
Перешкод в користуванні будинком позивач відповідачу не чинила. ОСОБА_2 добровільно визначив собі інше місце проживання, та будинком за адресою: АДРЕСА_1, не користується понад 6 місяців.
Позивач прохає визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Позивач в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Звертаючи увагу, що відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову.
Судом в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7), який рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.06.2014 року розірваний.(а.с.20).
Згідно свідоцтв про народження серії серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, сторони по справі мають спільних дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.8,9).
Так, позивач є власником 1/2 житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, що стверджується договором купівлі-продажу (а.с.10-11), зареєстрованого в реєстрі за №3459, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та Витягом з Державного реєстру правочинів. (а.с.13).
Від 24 травня 2016 року позивач є законним представником своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в здійсненні правочину щодо іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, згідно договору припинення прав на аліменти, зареєстрованого в реєстрі за №777.(а.с.14-15).
Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою з 2016 року підтверджується довідкою квартальної від 09.08.2017 року (а.с.21) та актом №44 обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого 15.08.2017 року комісією Оріхівської міської ради.(а.с.22), згідно якої ОСОБА_2 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але там не проживає
Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає позивачу як власнику у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, оскільки у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач понад встановлені строки не проживає за місцем своєї реєстрації у будинку, яка є власністю позивача, без поважних причин, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом, і позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 391,405 ЦК України, ст.ст. 11, 27, 31, 60, ч.9 ст. 74, 197, 208, 209, 213-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв"язку з відсутністю в ньому понад шість місяців - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : О.В.Плечищева