Справа № 369/9554/17
Провадження № 6/369/200/17
УХВАЛА

Іменем України

06.09.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року державний виконавець звернувся до суду з даним поданням. Свої вимоги мотивував тим, що у відділі на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження по виконанню судових рішень. В ході виконання боржником заходів щодо добровільного виконання не вжито. Для здійснення перевірки майнового стану необхідно потрапити до помешкання боржника.

Просив суд вирішити питання про примусове проникнення помешкання боржника ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд.165.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за місцемзнаходження житла чи іншого володіння за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання державний виконавець не зявився. Про час та місце розгляду подання державний виконавець повідомлявся за телефоном, вказаним у поданні, а також надсилалось повідомлення на електронну адресу. Інших засобів повідомлення для дотримання вимог ЦПК України щодо негайного розгляду даних подань державним виконавцем не вказано. Не зазначено підстав неможливості зазначення засобів для негайного повідомлення, зважаючи на сучасні засоби комунікації.

Зважаючи на вимоги ЦПК України про негайний розгляд клопотання без виклику сторін, не зазначення державним виконавцем у своєму поданні засобів звязку, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про розгляд клопотання в його відсутність та відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 31 березня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №753/328/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 253,37 грн.

Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 31 березня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №753/328/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16 964,14 грн.

З наданих суду копій постанов вбачається, що боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

У поданні виконавець посилався, що боржник ОСОБА_1 має помешкання, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд.165.

Згідно акту державного виконавця від 11 квітня 2017 року вбачається, що виходом державного виконавця за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд.165, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, так як державного виконавця не було допущено до домоволодіння.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє підтвердження повідомлення боржника ОСОБА_1 про час, місце та дату проведення вищевказаних виконавчих дій, а саме направлення державним виконавцем повідомлення про виїзд та проведення опису й арешту майна та отримання боржником відповідних повідомлень. Тому подані акти суд не бере до уваги як доказ ухилення боржником від виконання судового рішення.

Крім того, в поданих матеріалах відсутнє будь-яке підтвердження повідомлення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження , оскільки дана постанова надсилається боржнику з рекомендованим повідомленням. В цілому, подані матеріали не містять відомостей про направлення всіх постанов, повідомлень, вимог на адресу боржника, не подано підтвердження зареєстрованого місця проживання боржника, не вказано державним виконавцем і чому не повідомлений боржник. Відсутні в матеріалах подання і підтвердження належності нерухомого майна.

Таким чином, державним виконавцем не подано суду достовірні докази того, що станом на час розгляду подання державним виконавцем виконано всі дії з примусового виконання судового наказу, передбачені Законом України Про виконавче провадження, та доказів проживання і повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження та як наслідок ухилення його від виконання, неможливість виконання наказу іншим чином.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 376, 208-223 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні подання головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя