Справа № 165/2595/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Провадження № 22-ц/773/651/17 Категорія: 30 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про стягнення вартості майна та відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_4 та відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що в квітні 2014 року у магазині «Фокстрот» у м. Нововолинську придбала мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY GT-18262, серійний номер НОМЕР_1, вартістю 1999 грн. У квітні 2016 року вона звернулась до відповідача з проханням відремонтувати вищезазначений мобільний телефон у зв'язку із його несправністю, оскільки відповідач ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з ремонту телефонів. В липні 2016 року позивач дізналась, що відповідач продав належний їй телефон без її відома, а на вимогу повернути аналогічний телефон чи відшкодувати його вартість ОСОБА_2 відмовився.

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1999 грн. на відшкодування втраченого майна, 8000 грн. моральної шкоди та 5500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1100 грн. на відшкодування вартості мобільного телефону та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000 грн. витрат на правову допомогу та в дохід держави - 551,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу. Просила скаргу задовольнити та, змінивши рішення суду, задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Одночасно з апеляційною скаргою звернувся й відповідач ОСОБА_2 Вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в квітні 2014 року в магазині «Фокстрот» у м. Нововолинську ОСОБА_4 придбала мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY GT-18262, серійний номер НОМЕР_1, вартістю 1999 грн.

У зв'язку із несправністю даного телефона позивач звернулась до ОСОБА_2 для надання їй послуг у сфері ремонту мобільних телефонів. Тобто між сторонами було укладено усний договір про виконання послуг. У липні 2016 року позивач дізналась, що відповідач продав належний їй телефон без її відома.

До даного договору про виконання послуг з ремонту мобільних телефонів застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 901 ЦПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, ч. 9ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Приписами ст. 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Розмір майнової відповідальності суб'єкта підприємницької діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з його вини. Отже, майнову відповідальність несе виконавець робіт чи послуг, який порушив законодавство у сфері надання послуги з ремонту мобільних телефонів, тобто порушив умови договору між ним та замовником, та за вини якого останньому завдано збитків. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року (справа № 6-42цс13).

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суди розглядають цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони в судовому засідання підтвердили факт укладення між ними усного договору з надання послуг по ремонту мобільного телефону, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язувався відремонтувати телефон, а ОСОБА_4 - оплатити виконану роботу.

Беззаперечним та доведеним є також факт порушення умов договору відповідачем, що виразилось у протиправному продажі іншій особі мобільного телефону ОСОБА_4, а тому вимоги щодо відшкодування його вартості є підставними та обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився із розміром відшкодування вартості мобільного телефону в сумі 1100 грн., виходячи із довідки, наданої станом на час передачі позивачем відповідачу вказаного телефона з урахуванням зносу за час користування ним.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано вартість проведеного ним ремонту мобільного телефона у сумі 800 грн, як домовлялись сторони при укладенні усного договору, не можна взяти до уваги з огляду на таке.

Зі змісту пояснень відповідача вбачається, що при прийомі на ремонт мобільного телефону жодних документів, квитанцій, договорів чи інших письмових документів ним не складалось, технічний стан телефона ніде не зафіксовано. Відповідач також ствердив, що він після неодноразових намагань повідомити ОСОБА_4 про закінчення ремонту, продав переданий йому позивачкою телефон невідомій особі. Однак жодних доказів на підтвердження факту проведення вказаного відповідачем ремонту суду не надано.

Разом з тим, доводи апеляційних скарг щодо розміру відшкодування моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки визначення судом розміру моральної шкоди в сумі 1000 грн. відповідає нормам закону та обставинам справи, а також засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням ступеня вини відповідача, глибини душевних страждань позивачки, тривалості позбавлення її можливості реалізації своїх прав.

Крім того, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в частині стягнення судових витрат за надання правової допомоги, оскільки надані позивачем докази були предметом дослідження в суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат вірно застосував норми ст.88 ЦПК України щодо пропорційності такого розподілу до розміру задоволених судом позовних вимог, а також взяв до уваги вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до вимог ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_4 та відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 27 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді