Справа № 464/3007/15 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/2094/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Поділено спільне майно подружжя, а саме:

- залишено у власності ОСОБА_3: телевізор "LG", 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 квартири АДРЕСА_2;

- виділено у власність ОСОБА_2: телевізор "SONY" та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 квартири АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1050 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржила третя особа - ПАТ «Альфа-Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте без з'ясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема зазначає, що при укладенні іпотечного договору позивач надавала згоду на його укладення, зазначала про його укладення в інтересах сім`ї, відтак в результаті придбання квартири в кредит боргові зобов'язання перед банком - кредитором несуть і чоловік, і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Крім того, апелянт зазначає, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх нерухоме майно, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Таким чином, вважає що судом при вирішенні спору не було враховано боргові зобов'язання подружжя перед Банком, що виникли в інтересах сім'ї, та не здійснено їх розподіл, а відтак просить суд змінити рішення суду першої інстанції, доповнивши його поділеними борговими зобов'язаннями за КД№800004528 від 27.06.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ПАТ «Альфа-Банк».

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, керуючись ст.70 СК України, виходив з рівності часток та відсутністю обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення розміру часток та вважав, що у власності відповідача слід залишити: телевізор "LG", 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 та 1/2 квартири АДРЕСА_5, а позивачу виділити у власність: телевізор "SONY" та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 квартири АДРЕСА_3.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом з 14 липня 1990 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

З матеріалів справи вбачається та сторонами визнано, що за час шлюбу набуто таке майно: телевізори "LG" та "SONY"; квартира АДРЕСА_2

Також судом встановлено, що 27 червня 2008 року, було укладено між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 іпотечний договір № 800004528 II, згідно з яким, останній, як іпотекодавець, передав квартири АДРЕСА_2 в іпотеку ЗАТ «Альфа Банк», як іпотеко держателю, у забезпечення виконання зобов'язання за Основним договором (кредитним договором №800004528 від 27 червня 2008 р..

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За таких обставин, оскільки предметом спору у вказаній справі є спільно нажите майно подружжя, а саме: телевізор "LG", квартира АДРЕСА_4, квартира АДРЕСА_5, а також телевізор "SONY", інших вимог, зокрема щодо розподілу грошових зобов'язань сторони не заявляли, а відтак відсутні підстави для поділу боргових зобов'язань подружжя перед Банком.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення суду про поділ майна подружжя не є відчуженням, обтяженням чи передачею предмету іпотеки третім особам, а відтак ні укладеним договором іпотеки, ні чинним законодавством не передбачено перешкод в ухваленні рішення про поділ майна подружжя.

Більше того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Таким чином, відповідно до ч.4 ст.65 СК України при поділі майна боргові зобов'язання враховуються, а не діляться.

Розподіл заборгованості за кредитним договором є фактично заміною боржника в кредитному договорі, що не може бути здійснено за рішенням суду, оскільки на це потрібна згода кредитора відповідно до ст.520 ЦК України, яка передбачає, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Ця норма є імперативною, та виключає будь-які варіанти щодо заміни боржника без згоди кредитора.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета