У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Верона Груп», ОСОБА_7, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_8, та ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючи на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2010 року у справі за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ФОП ОСОБА_4, ТОВ ВКФ «Будівел», ПП «Стройсервіс-2000» про стягнення заборгованості, солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10 984 303 грн 17 коп. На підставі наказу господарського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2010 року у справі про примусове виконання рішення спеціалізованою організацією приватним підприємством «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») проведені прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна, яке належало ОСОБА_9 Переможцем прилюдних торгів визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Верона Груп» (ТОВ «Верона Груп»). Постановою Вищого господарського суду України від 04 березня 2015 року визнано недійсними та скасовано результати прилюдних торгів.

Вказує про те, що він був протиправно позбавлений права власності на спірні нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, ТОВ «Верона Груп» здійснило продаж вказаною нерухомого майна ОСОБА_10 та ОСОБА_6, а тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про витребування майна від добросовісних набувачів відповідно до вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Просив суд витребувати від ОСОБА_5, ОСОБА_6 належні їм на праві спільної часткової власності по 1/2 кожному нежитлові будівлі загальною площею 1 766,90 кв. м (адміністративна будівля літ А-2 площею 561,9 кв. м, гараж літ. Б площею 16,2 кв. м, магазин літ. A-3 площею 1 188,8 кв. м), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_8, просить скасувати судові рішення, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять змінити судові рішення в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом положень ст. ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що спірне майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а тому відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України позивач як власник майна, переданого на примусову реалізацію, не має права індикаційної вимоги до набувача цього майна як і до наступних набувачів.

Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_8, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Судді: Т.О. Писана
І.М. Завгородня
В.М. Коротун