Справа № 752/5412/17
Провадження №: 2/752/3233/17
23 травня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Мороз О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту накладеного на майно,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту накладеного на майно.
Позивач просить суд зобов'язати відповідача зняти арешт накладений на підставі Постанови Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 08 жовтня 2007 року, та Постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 377/1 від 11.11.2008 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданим Виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів 13 червня 1994 року належить їй на праві власності.
У мотивування заявлених вимог вказує, що їй на праві власності належить квартира загальною площею 69,15 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданим Виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів 13 червня 1994 року.
В грудні 2016 року їй стало відомо, що її майно, а саме квартира, перебуває під арештом. Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (далі за текстом - ОСОБА_2 у м. Києві або Відповідач) виніс Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 жовтня 2007 року.
Відповідно до неї Відповідач наклав арешт на майно, що належить ОСОБА_3 (моєму сину), а саме на АДРЕСА_1. Зокрема, ОСОБА_3 не належить уся квартира, на яку накладено арешт, він є власником лише 1/4 частини квартири. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 бувзареєстрований за адресою АДРЕСА_1, з 09.02.1988 року по 02.08.2011 рік, 02.08.2011 року знятий з реєстрації, що підтверджується Довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» вих № 2949 від 23 грудня 2016. Також, Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» видано Довідку від 31.08.2016 року в якій зазначається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано лише 2 особи: ОСОБА_1 (власник рахунку) та ОСОБА_4 (другий син). Позивач вважає, що Відповідач незаконно наклав арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач позов підтримує, пояснила що власниками квартири є чотири особи. Один із співвласників її дочка ОСОБА_5 померла, а накладений арешт перешкоджає їй в отриманні спадщини після смерті дочки та оформленні договору дарування своєї частки у квартирі сину ОСОБА_6. Де зараз перебуває співвласник ОСОБА_3 їй невідомо та до його боргів вона не має відношення. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню задоволенню.
Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухому майно(а.с.15) на яку посилається позивач на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладений арешт на підставі Постанови Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 08 жовтня 2007 року та Постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 377/1 від 11.11.2008 року.
Боржником за цими виконавчими документами у цій довідці вказаний ОСОБА_7. Арешт накладений на всю квартиру.
Але згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1994 року наданого позивачкою вбачається що власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 є чотири особи: позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 ОСОБА_4
Таким чином боржник за виконавчим провадженням по якому був накладений арешт на всю квартиру ОСОБА_7, не є одноособовим власником квартири, а є лише співвласником в ? частини цієї квартири.
За законом відповідач має право накласти арешт за борговими зобов'язаннями що виникли у ОСОБА_3 на його майно, тобто лише на ? частини квартири за адресою АДРЕСА_1.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Накладання арешту на всю квартиру, перешкоджає позивачу в отриманні спадщини після смерті дочки та оформленні договору дарування своєї частки у квартирі сину.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 50 Закона України «Про виконавче провадження»( у редакції діючої на період здійснення виконавчих дій) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.
З урахуванням того боржником у виконавчому провадженні на підставі якого накладався арешт на квартиру був лише один із чотирьох співвласників квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7, то арешт підлягає зняттю з 3/4 частин квартири що не належали боржнику за виконавчим провадженням, не з всієї квартири.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.ст.ст. 10,30,60, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст.ст.16,317,319,321,391 ЦК України,суд,-
Позов задовольнити частково.
Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з 3/4 частин житлової квартири АДРЕСА_1 накладений на підставі Постанови Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 08.10.2007 року та Постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 377/1 від 11.11.2008 року
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко