Справа №: 398/1905/17
провадження №: 2/398/1937/17
"02" жовтня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Соколової Р.І., за участі секретаря Лісовської Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 5 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 9000грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
В свою чергу відповідач зобовязалася повернути банку кредитні кошти у строки передбачені кредитним договором згідно графіку платежів та сплатити відсотки за його користування та інші платежі визначені договором.
- заборгованості за кредитом в сумі 5264 грн. 39 коп.;
- заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 6438грн. 33 коп.;
- заборгованості за пенею за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 5249грн. 67 коп.,
а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в розмірі:
- 250 грн. - фіксована частина,
- 847 грн. 62 коп. - процентна складова.
Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судові засідання, призначені на 18 липня 2017р., 14 серпня 2017р. та 2 жовтня 2017, не зявилась. Повістка про виклик в судове засідання на 18 липня 2017р., яку було направлено на адресу вказану в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, не була отримана відповідачем, про що свідчить повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «через незапит». Як свідчить акт КП «Житлогосп» від 21 серпня 2017р., якому судом було надано доручення про вручення ОСОБА_1 судової повістки на 2 жовтня 2017р., вручити повістку виявилось неможливим через відсутність останньої за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, згідно довідки відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 12 червня 2017 року відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 14 грудня 1998 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 5 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 9000грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 18 квітня 2017 року за кредитним договором б/н від 5 листопада 2007 року у останньої виникла основна заборгованість за кредитом в сумі 5264 грн. 39 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 6438 грн. 33 коп., крім того, нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 5249 грн. 67коп.
Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що 5 листопада 2007 року розписалася у Заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст.634 ЦК України.
Відтак, подавши заяву від 5 листопада 2007 року, відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку.
За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості її розрахунком станом на 18 квітня 2017 року .
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.
У разі порушення боржником зобовязання він відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню).
Вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн. та 847 грн. 62 коп. - процентна складова, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, більше ніж на 30 днів, в розмірі встановленому тарифами договору.
При цьому, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Умовами кредитно договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород.
У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-ким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатить банку штраф в розмірі встановленому тарифами договору.
За таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Тому вимога Банку про стягнення штрафу фіксованої та процентної складової, задоволенню не підлягає.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 5264 грн. 39 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 6438 грн. 33 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 5249 грн. 67коп.
Згідно вимог ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1502 грн. 70 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання ним копії рішення.
Суддя Р.І. Соколова