АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької АллиМиколаївни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

Справа №754/7299/17-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9340/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного з відповідачем 5 квітня 2017р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М., зареєстрованого в реєстрі №270.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

У червні 2017р. позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу, посилаючись на те, що відповідач, дізнавшись про звернення до суду , здійснить відчуження квартири, що унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року заяву задоволено, з метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати.

Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом забезпечено позов на підставі заяви, яка не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, з урахуванням, що договір купівлі-продажу був укладений 5 квітня 2017року і цього часу було б достатньо для відчуження квартири.

Також представник відповідача вважає, що ухвала судді не обґрунтована, а містить тільки посилання на норми процесуального права.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.42), у судове засідання не з'явився, представником позивача подано до апеляційного суду клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із його зайнятістю у судовому засіданні у м. Луцьку та хворобою позивача. Однак, до клопотання не

- 2 -

додані документи, які підтверджують, як хворобу позивача на час судового засідання, так і участь адвоката в іншому судовому засіданні. Крім того, клопотання адвокатом подано до канцелярії апеляційного суду в день судового засідання, за 1 годину до початку судового засідання, що спростовує неможливість явки представника позивача у судове засідання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач та його представник не з'явилися у судове засідання без поважних причин і відповідно до ст. 305 ЦПК України провела судове засідання у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таки висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З наданої копії позовної заяви вбачається, що позивач оспорює правомірність набуття відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 5 квітня 2017р.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірної квартири, може розпорядитися своїм майном у будь-який час, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, яке належить відповідачу.

Доводи апеляційної скарги про недостатність обґрунтування ухвали суду, є правомірними, проте, колегія суддів не вважає за можливе скасувати правильне по суті судове рішення лише з формальних підстав.

Твердження представника відповідача про те, що вимоги позивача носять безпідставний характер, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки при вирішенні даного питання суд не оцінює надані сторонами докази у підтвердження своїх вимог, а також не має правових підстав для висновку про підставність або безпідставність позовних вимог.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що ухвалою суду про накладення арешту на спірне майно порушуються права інших осіб, а також право відповідача вільно розпоряджатися своєю власністю, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки представником відповідача не зазначено, право яких саме інших осіб порушуються даною ухвалою, а право відповідача на розпорядження своєю власністю обмежене тимчасово, до вирішення спору по суті, та ґрунтується на нормах процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції

- 3 -

постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: