Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював на посаді технолога цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс».

Наказом начальника відділу кадрів філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 9 червня 2016 року № 577 к-з він був звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_5 просив скасувати наказ начальника відділу кадрів філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 9 червня 2016 року № 577 к-з, поновити його на раніше займаній посаді, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі, а також згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, покласти на службову особу ТОВ «Комплекс Агромарс», винну в його незаконному звільненні, обов'язок щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Скасовано наказ начальника відділу кадрів філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 9 червня 2016 року № 577 к-з про звільнення ОСОБА_5 за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_5 на роботі у філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаді технолога цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту з 9 червня 2016 року. Стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 червня по 23 серпня 2016 року у розмірі 6 963 грн 32 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Комплекс Агромарс» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач ОСОБА_5 відповідно до наказу відповідача від 29 травня 2014 року № 413 КА/к-п був прийнятий на посаду технолога дільниці очисних споруд цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту з 2 червня 2014 року (а. с. 62).

10 травня 2016 року начальником цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту та іншими працівниками цього цеху було складено акт про відсутність ОСОБА_5 на роботі на території цеху водопостачання з 8 год. 45 хв. до 11 год. 50 хв. (а. с. 34).

17 травня 2016 року директором департаменту безпеки ТОВ «Комплекс Агромарс» було направлено подання голові незалежної професійної спілки «Побратими» про надання згоди на звільнення члена профспілки ОСОБА_5 у зв'язку із прогулом без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (а. с. 21).

Відповідно до наказу від 9 червня 2016 року № 577 к-з за підписом начальника відділу кадрів філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», ОСОБА_5 було звільнено за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, що виявилось у відсутності на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня 10 травня 2016 року, а саме: з 8 год. 45 хв. до 11 год. 50 хв., не дивлячись на те, що професійною спілкою «Побратими», членом якої є позивач, було відмовлено в наданні згоди на звільнення його з роботи (а. с. 63, 75-80).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди виходили з того, що наказ щодо звільнення ОСОБА_5 є незаконним, оскільки присутність позивача на роботі підтверджена актом від 10 травня 2016 року. Крім того, його було звільнено без згоди профспілкового комітету.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справах № 6-119цс15 та № 6-703цс15, згідно зі ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. ст. 1, 213 ЦПК України).

За аналогією правило ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України, ч. 4 ст. 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників, членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

Вирішуючи спір, суди не врахували вищезазначених правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 1 липня 2015 року у справах № 6-119цс15 та № 6-703цс15, належним чином не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, та не перевірили чисельності профспілкової організації, членом якої є позивач, станом на 23 травня 2016 року, чи був утворений в ній виборний орган, ким і коли він обраний, в якому складі, чи входив позивач до складу цього органу і на якій підставі, чи повноважним був склад професійної спілки, який приймав рішення про відмову в наданні згоди на звільнення позивача з роботи 23 травня 2016 року та чи є обґрунтованим прийняте ним рішення.

Крім того, суди прийнявши до уваги акт від 10 травня 2016 року про знаходження позивача на роботі на території підприємства (а. с. 23), не перевірили, якими особами він підписаний і чи мають вони відношення до роботи у цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту, де працював позивач. При цьому надавши оцінку лише цьому акту, суди відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України не надали належної оцінки акту відповідача про відсутність позивача на робочому місці від 10 травня 2016 року (а. с. 34), який підписаний працівниками підрозділу, в якому працював позивач.

Без з'ясування вищезазначених обставин висновок судів про незаконність оспорюваного наказу є передчасним.

Оскільки неповнота з'ясування цих обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: