Справа № 357/2911/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення збитків у звязку з невиконанням умов договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що між нею та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання за плату виготовити, доставити та встановити меблі, а позивач взяв зобовязання сплатити вартість робіт. На умовах попередньої оплати, позивач сплатила відповідачу грошові кошти в розмірі 1 600 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 43 488 грн., проте відповідач вчасно свої зобовязання не виконав і кошти попередньої оплати не повернув та продовжує користуватися грошовими коштами, які з 08.02.2017 року є безпідставно ним збереженими, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок повернення передплати 43 488 грн., штраф в розмірі 16 грн.80 коп. та 3% річних за користування коштами в розмірі 400 грн.33 коп., також, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності, підтримала позов.

Відповідача позов не визнав.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір підряду № 005, на підставі якого відповідач зобовязувався виготовити і передати позивачу у власність меблі згідно розробленого та погодженого дизайн-проекту, в кількості і асортименті згідно ескізу і специфікації, що є невідємною частиною цього договору, а позивач зобовязалася оплатити та прийняти меблі. Наведене стверджується договором підряду від 20.10.2016 року, який підписаний сторонами (а.с.7-12).

Відповідно п. 1 ст. 3 договору виконавець взяв на себе зобовязання виготовити меблі протягомі 45 робочих днів та змонтувати їх на місці встановлення протягом 10 робочих днів.

На виконання п. 2 ст. 2 договору, позивач, як замовник, в момент підписання цього договору, внесла передплату 60 % від загальної суми договору, яка склала 1 600 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день звернення до суду, згідно ставок НБУ, складає 43 488 грн. 00 коп.

Встановлено, що позивачем в повній мірі виконано зобовязання згідно умов договору, проте відповідачем умови договору не виконано, та проігноровано строки виготовлення, доставки та монтажу меблів, оскільки у відповідності до умов договору строк для виготовлення меблів минув 22 грудня 2016 року.

Згідно п. 2 ст. 8 договору, замовник може відмовитися від виконання договору до здачі йому меблів, письмово повідомивши про це виконавця.

Встановлено, що 06.02.2017 року позивач звернулась до відповідача з претензією про відмову від виконання договору та повернення сплачених нею горшових коштів /1 600 дол. США/, що в гривневому еквіваленті на день звернення до суду складає 43 488 грн. 00 коп. Даний лист відповідачем отримано 08.02.2017 року, проте до цього часу відповідачем не відшкодовано понесені позивачем збитки у звязку з виконанням договору (а.с.13,14).

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що між сторонами було укладено договір підряду, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання за плату виготовити, доставити та встановити меблі, позивач внесла передоплату, та договір мав бути виконаний до 22.12.2016 року, проте відповідач свої зобовязання не виконав, меблі не виготовив і не встановив їх. 06.02.2017 року позивач направила на адресу відповідача вимогу-претензію про повернення коштів та відмову від виконання договору, проте до цього час відповідачем не повернуті кошти, і на думку представника позивача, з 08.02.2017 року йде безпідставне користування коштами, крім того, згідно договору відповідач має сплатити штраф в розмірі 0,3% за кожен день прострочки.

Відповідач, не визнаючи позов суду пояснив, що 20.11.2016 року, тобто через місяць після укладення договору підряду, позивач просила повернути їй гроші та бажала розірвати цей договір, відповідно до якого відповідач вже поніс витрати, придбав деякий матеріал, зробив ескізи. Позивач відмовилася отримувати меблі через якісь суперечки з чоловіком та почала вимагати повернення її коштів, незважаючи на те, що відповідач вже витратив частину коштів звязку з виконанням вказаного договору. Відповідач вважає, що саме позивач порушила умови договору та має йому відшкодовувати неустойку.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона /підрядник/ зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони /замовника/, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе те рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте тайно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними

зеобами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2 ст. 8 договору сторони передбачили можливість односторонньої відмови від договору замовником до передачі йому меблів. Відповідач, в порушення умов договору, не приступив до виконання взятих на себе зобовязань, що є істотним порушенням умов договору, а отже виходячи з вшпевикладеного, договір є розірваним належним чином з 08.02.2017 року, тобто припинив свою дію на майбутнє.

Відповідач не надав жодного доказу своїх заперечень, не довів того, що він виготовив меблі /частково/, а також відсутні докази, що позивач безпідставно відмовилася від прийняття меблів.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.3 ст. 8 договору за затримку виготовлення меблів виконавець виплачує замовнику штраф в розмірі 0,3% від ціни виконання роботи за кожен день прострочки, але не більше 30% вартості роботи.

Судом встановлено, що зобовязання мало бути виконане 22.12.2016 року і не було виконане до 08.02.2017 року, тобто до дня односторонньої відмови (розірвання) від договору пройшло 47 днів, а отже, з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 16,80 грн., а також в силу приписів ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України в сумі 400 грн.33 коп., що позивачем розраховано з дати отримання відповідачем листа-претензію, тобто з 08.02.2017р. по 03.03.2017 р. Зазначені розрахунки наведені в позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір - 640 грн.00 коп.

Керуючись ст.ст. 509,525, 526, 610, 837, 852, 1048,1212,1214 ЦК України, ст.10, 60, 79,81,88, 209, 212-215ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення передплати 43 488 грн. (сорок три тисячі чотириста вісімдесят вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 штраф в сумі 16 грн.80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 відсотки в сумі 400 грн.33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_3