УхвалА

іменем україни

29 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4. звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 22 вересня 2013 року на автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Києва, а саме на перехресті вул. Богдана Хмельницького у м. Переяславі-Хмельницькому Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ-21011», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та належного їй автомобіля «Fiat Qubo», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 ДТП сталося з вини ОСОБА_5, унаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області від 28 липня 2014 року вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля станом на 28 липня 2014 року становить 93 783 грн 25 коп.

Між нею та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група») укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 19 квітня 2013 року, на підставі якого застраховано транспортний засіб «Fiat Qubo», номерний знак НОМЕР_2, та договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 19 квітня 2013 року.

Після настання ДТП вона повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та надала усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, проте страховик відмовився провести виплату страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, визнавши такий ремонт недоцільним, а автомобіль конструктивно загиблим. Лише 2 березня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило їй страхове відшкодування у розмірі 69 248 грн 47 коп.

Зазначала про те, що вартість відновлювального ремонту не перевищує дійсну вартість застрахованого автомобіля та те, що несвоєчасна виплата страхового відшкодування спричинила душевні страждання у зв'язку з неможливістю використання автомобіля за призначенням.

З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просила суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування, 28 050 грн 60 коп. штрафних санкцій та компенсації за порушення грошового зобов'язання за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»на користь ОСОБА_4 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування; 28 050 грн 60 коп. штрафних санкцій та компенсації за порушення грошового зобов'язання за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4. 8 тис. грн витрат на правову допомогу та 175 грн 80 коп. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4. штрафних санкцій та компенсації за порушення грошового зобов'язання за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасовано. У задоволенні позову у цій частині відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року рішення суду Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у частині стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу скасовано. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»на користь ОСОБА_4 65 568 грн 47 коп. страхового відшкодування та 3 680 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року у частині вирішення позову ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, а також ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 про стягнення штрафних санкцій та компенсації за несвоєчасну виплату страхового відшкодування скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останньою ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у частині вирішення позову ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та компенсації за несвоєчасну виплату страхового відшкодування залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, предметом касаційного перегляду є лише позов ОСОБА_4 в частині, визначеній постановою Верховного Суду України.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та компенсації за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 625, 988, 990, ч. 2 ст. 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», та виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що розмір страхового відшкодування визначено з вартості відновлювального ремонту на час розгляду справи, а не на момент настання страхового випадку. Отже, вірним є висновок про те, що розмір страхового відшкодування повинен обраховуватись з урахуванням висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області від 28 липня 2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля визначена станом на 28 липня 2014 року та становить 93 783 грн 25 коп. Іншого розміру відповідач не подав, а зазначений належними доказами не спростував.

Суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України з урахуванням строку, у межах якого страхова компанія мала виплатити позивачці страхове відшкодування, а саме період, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Крім того, за несвоєчасне виконання страховою компанією взятих на себе зобов'язань по виплаті страхового відшкодування наявні підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» пені, що передбачено п. 19.1 договору добровільного страхування.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 березня 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та компенсації за несвоєчасну виплату страхового відшкодування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик