Справа № 139/725/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, що розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Стверджуючи, що спадкоємці за законом спадщини не прийняли і на неї не претендують, а він із об'єктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, ОСОБА_1 22 серпня 2017 року за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом звернувся до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і суду пояснив: ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його баба ОСОБА_3. Ще за життя баби він знав, що вона склала заповіт на його користь. Однак, після смерті спадкодавця він через хворобу батька та матеріальні труднощі не звернувся вчасно до нотаріуса з відповідною заявою. Просить визначити йому додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача - сільський голова Лучинецької сільської ради подав суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у його відсутності (а.с. 20).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 26 вересня 2017 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача було залучено спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_2.

ОСОБА_2 позов не визнав і суду пояснив: На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року своєї матері ОСОБА_3 і по сьогоднішній день він проживав і зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. За цією ж адресою проживала і була зареєстрована спадкоємець. Він не знав про існування заповіту і завжди вважав, що прийняв спадщину після смерті матері. На прохання матері позивача і своєї сестри ОСОБА_4 він на початку цього року підписав заяву, що не прийняв спадщину і на неї не претендує, однак не подавав її нотаріусу.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входять, зокрема, земельна ділянка площею 3,6391 га, яка розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 10).

На ствердження свого права на спадкування після смерті ОСОБА_3 позивач подав дублікат заповіту, вчиненого спадкодавцем 03.02.2004 в Лучинецькій сільській раді і зареєстрованого в реєстрі за № 2 (а.с. 7). За інформацією Лучинецької сільської ради, цей заповіт не скасований і не змінений (зворот а.с. 7).

В той же час, при перевірці судом обставин, викладених у позовній заяві та доданих до неї документах, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру по заповітах № 48899077 від 29.08.2017 (а.с. 29) було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_3 12 листопада 2004 року вчинила заповіт (а.с. 34), яким право на земельну ділянку площею 3,6391 га, що розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області заповіла ОСОБА_1.

Лише цей заповіт і його дублікат, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48899077 від 29 серпня 2017 року (а.с. 29) зареєстровано у Спадковому реєстрі.

Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своїм роз'ясненням (а.с. 11) відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Проте, законодавець встановив, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, але не відмовився від прийняття спадщини, має можливість вступити у спадкові відносини згідно з правилами, передбаченими частинами 2 - 3 статті 1272 ЦК України. Аналізуючи положення цієї даних норм, можна виділити два способи продовження строку для прийняття спадщини - позасудовий і судовий. Позасудовий порядок прийняття спадщини після пропущення строку застосовується за наявності згоди на це усіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини.

Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент закінчення шестимісячного строку знаходився на лікуванні, крім того, він не до 2016 року не знав про існування заповіту на його користь.

В судовому засіданні позивач пояснив, що про складання заповіту на його користь йому було відомо ще за життя спадкодавця, а впродовж шестимісячного строку після відкриття спадщини не звернувся до нотаріуса, оскільки захворів його батько і він не мав коштів для оформлення спадщини. Крім того, позивач на ствердження своїх позовних вимог подав суду довідку Лучинецької сільської ради № 268 (а.с. 9) якою доводиться, що позивач ще понад рік тому (19 липня 2016 року) знав про існування заповіту.

Таким чином, позивач у суді спростував ті підстави, на які він робив посилання у своєму позові, а підстави, на які посилався у суді не довів належними доказами. Після роз'яснення позивачу судом вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України про обов'язок сторони, зокрема, позивача, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, ОСОБА_1 заявив, що не має належних доказів на ствердження своїх обґрунтувань, озвучених у суді. В той же час, позивач не зміг навіть згадати підстави і термін його лікування в Мурованокуриловецькій ЦРЛ (а.с. 8).

Крім того, довідкою Лучинецької сільської ради № 268 від 19 липня 2016 року (а.с. 9) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48899073 від 29 серпня 2017 року (а.с. 30) доведено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_2.

Перед судом позивач не довів об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які унеможливили вчинення ним дій по поданні до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1269, 1270, 1272, 1273 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв'язку з необґрунтованістю позову.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:___________