Справа № 382/1857/16-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2707/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 33 25.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 липня 2016 року ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем марки «ЗІЛ МН-3554», державний номерний знак НОМЕР_1 з автопричепом у селі Фарбоване Яготинського району Київської області не розрахував безпечної швидкості автомобіля, внаслідок чого на зустрічній смузі руху здійснив наїзд на належну їй корову породи «Абердин-Ангурська», віком 6 років, яка була тільною. Від отриманих тілесних ушкоджень корова впала і не підводилась, а ОСОБА_2 зник з місця події. Згідно з висновком Яготинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у зібраних матеріалах відсутні достатні дані, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а матеріали про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 направлено за його місцем проживання до Драбівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Позивач зазначала, що внаслідок отриманих травм корова померла, у зв'язку з чим позивач здала тушу корови за 1000 грн. Вартість тільної корови відповідного віку, породи та ваги позивач визначила у розмірі 25 000 грн.

З урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 20 000 грн. та моральну шкоду у розмір 10 000 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 20 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

При апеляційному розгляді справи відповідач визнав частково позов ОСОБА_3 та просив стягнути з нього на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 як власник джерела підвищеної небезпеки в силу вимог ст.1187 ЦК України має відшкодувати позивачу вартість загиблої корови у розмірі 20 000 грн., яка згідно з паспортом належала позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених ст.1166 ЦК України, особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 липня 2016 року ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем марки «ЗІЛ МН-3554», державний номерний знак НОМЕР_1 з автопричепом, рухаючись у с.Фарбоване Яготинського району Київської області не розрахував безпечної швидкості автомобіля, внаслідок чого на зустрічній смузі руху скоїв наїзд на корову породи «Абердин-Ангурська», віком 6 років, яка належала ОСОБА_3 на праві власності та була тільною. Від отриманих тілесних ушкоджень корова впала і не підводилась, а ОСОБА_2, після зіткнення і з'їзду у кювет, зник з місця події. Внаслідок завданих під час ДТП травм, корова померла.

Вказані обставини підтверджуються висновком заступника начальника сектору Яготинстького відділення поліції Головного управління поліції Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_4 по факту дорожньо-транспортної пригоди 06 липня 2016 року у с.Фарбовано, який затверджено начальником Яготинського відділення поліції Головного управління поліції Національної поліції в Київській області майором поліції ОСОБА_5 29 липня 2016 року, показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.

З паспорту на велику рогату худобу серії LB 235213, виданого державним підприємством «Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин», вбачається, що корова породи «Абердин-ангуська», народилася 16 серпня 2010 року, власником корови є ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно з актом від 06 липня 2016 року, складеного завідуючим Фарбованської державної дільниці ветеринарної медицини ОСОБА_9, депутатом сільської ради ОСОБА_10, в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_3, в результаті огляду корови встановлено, що дана тварина була збита вантажним автомобілем та перебувала на шостому місяці тільності. При огляді діагностовано перелом кісток тазу та перелом тазової ділянки хребта. Тварину рекомендовано здати на забій (а.с.8).

Відповідно до довідки від 13 липня 2017 року, складеної завідувачем Фарбованської державної дільниці ветеринарної медицини ОСОБА_9, депутатом Фарбованської сільської ради ОСОБА_12, в присутності ОСОБА_3, було здійснено огляд та виміри належної їй на праві власності корови, яка була травмована 06 липня 2016 року внаслідок ДТП. Під час огляду встановлено, що отримані твариною внаслідок ДТП ушкодження несумісні з життям з причин численних переломів кісток хребта та кінцівок. На тілі тварини було виявлено численні гематоми. На момент здійсненого огляду корова була вагітною, серцебиття плоду не прослуховувалося. Термін вагітності корови становив 6 місяців. Вимірами за принципом «Клювер-Штрауху» було визначено вагу тварини, яка становила 506 кг, довжина тулубу корови складала 160 см., окружність грудної клітки - 190 см. Ринкова вартість здорової корови абердин-ангуської породи (м'ясної спрямованості) віком 6 років становить близько 20 000 - 24 000 грн., а ринкова вартість теля абердин-ангуської породи при вазі до 50 кг, становить близько 2000 грн. (а.с.60).

Розмір відшкодування позивачу вартості загиблої корови у сумі 20 000 грн. відповідачем не спростовано.

Установивши вказані обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_2 як власник джерела підвищеної небезпеки в силу вимог ст.1187 ЦК України несе цивільно-правову відповідальність за завдану ним, внаслідок дорожньо-трансопртної пригоди, позивачу шкоду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач має відшкодувати вартість загиблої корови ОСОБА_3 у розмірі 20 000 грн.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовані.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_2 у заподіяні позивачу матеріальної шкоди, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст. 1187 ЦК України та наведених вище роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у тому випадку коли шкода, завдана особі внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується особою, що її завдала незалежно від наявності вини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди на суму 20 000 грн., є недоведеним, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 58-60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надала суду довідку від 13 липня 2017 року, складену завідувачем Фарбованської державної дільниці ветеринарної медицини ОСОБА_9, депутатом Фарбованської сільської ради ОСОБА_12, згідно з якою ринкова вартість здорової корови абердин-ангуської породи (м'ясної спрямованості) віком 6 років, становить близько 20 000 - 24 000 грн., а ринкова вартість теляти абердин-ангуської породи при вазі до 50 кг, становить близько 2000 грн.

Наведені у довідці обставини відповідачем не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що завідувач Фарбованської державної дільниці ветеринарної медицини ОСОБА_9 особисто не проводив заміри корови, а тому висновок про те, що вага корови становила 506 кг зроблений зі слів позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_9, який був допитаний суді першої інстанції в якості свідка та був попереджений про кримінальну відповідальність показав, що вага корови 506 кг є мінімальним стандартом для корови абердин-ангуської породи віком 6 років.

Доказів на спростування цих обставин відповідач суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач, будучи погоничем корови, допустила порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого дорожньо - транспортна пригода сталася також з її вини, є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин і таких доказів відповідач у порушення вимог ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України суду не надав, а відтак відступні підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди відповідно до ст.1193 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з рішення суду показам цих свідків судом дана належна правова оцінка у сукупності з іншими доказами по справі.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення суду в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді