АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/588/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2049/17Головуючий у 1-й інстанції Святська О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушин Г.Л., Триголова В.М.

при секретарі Рибак О.О.

за участі представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати незаконним та скасувати рішення 59 сесії шостого скликання Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2В.».

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що рішенням від 10.12.2012 року, зі змінами внесеними рішенням від 12 квітня 2013 року, Максимівською сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13,0 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу Максимівської сільської ради та запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку.

Вказувала, що в подальшому, рішенням Максимівської сільради від 25 квітня 2014 року їй було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою. При цьому, сільською радою було скасовано власне рішення про надання дозволу на складення проекту землеустрою.

Рішенням Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2015 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Вважає, що таким рішенням порушено її права на отримання земельної ділянки, що є підставою для його скасування.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 59 сесії шостого скликання Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2В.».

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі або закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням від 10.12.2012 року, зі змінами внесеними рішенням від 12 квітня 2013 року, Максимівською сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 13,0 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу Максимівської сільської ради та запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку.

Рішенням 41 сесії 6 скликання від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства» Максимівська сільська рада Кременчуцького району відмовила ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області.

Рішенням 41 сесії 6 скликання Максимівської сільської ради Кременчуцького району було скасовано рішення 28 сесії 6 скликання Максимівськської сільської ради від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства».

Рішенням 59 сесії 6 скликання Максимівської сільської ради Кременчуцького району від 16.10.2015 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,28 га ОСОБА_2 за рахунок земель , не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області.

Заперечуючи правомірність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, такі доводи ОСОБА_2 не ґрунтується на законі.

Так, згідно розяснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

З викладеного вбачається, що спір, що виник між сторонами по справі є цивільним, а отже має бути вирішений в порядку цивільного судочинства, що було враховано місцевим судом.

Проте, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді заяви ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою було допущено порушення прав позивача на отримання у користування бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, оскільки вона перша отримала на це право, дотрималася встановлених для цього умов та порядку, не вчинила дій, які б свідчили про зміну її намірів або відмову від них.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За правилами ч.1 ст.123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст.122 цього кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розроблення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які, відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні (ч.3 ст.123 ЗК).

З матеріалів справи не вбачається, що рішення 59 сесії шостого скликання Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2В.» було прийняте з порушенням вищевказаних положень ЗК України.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Висновки суду про те, що ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на землі, на які проект землеустрою було виконано ОСОБА_4, є припущенням, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували не це.

Розробка проекту землеустрою ОСОБА_2 жодним чином не впливає на права позивача на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а також на оскарження рішень Максимівської сільради Кременчуцького району Полтавської області про відмову у затвердженні проекту землеустрою та скасування дозволу на його розроблення, які на час розгляду справи в апеляційному суді є чинними та не оскарженими у встановленому законом порядку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі №6-78цс13 відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідачів, що залишилось поза увагою місцевого суду.

Виходячи з викладеного внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції було ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з позивача підлягають стягненню судові витрати понесені відповідачем у звязку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 606,33 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_6

--//-- ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_8