Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/945/16 Головуючий у 1 інстанції судя Гнатик Г.Є.
Провадження 22-ц/778/1435/17 доповідач Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів Гончар М.С.,

Дашковської А.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Запоріжринок», третя особа: ОСОБА_4, про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що з травня 2005 року обіймав посаду директора центрального ринку комунального підприємства «Запоріжринок». З 17 грудня 2015 року по 21 лютого 2016 року проходив курс амбулаторного і стаціонарного лікування в різних медичних закладах і установах, про що завчасно повідомляв керівництво комунального підприємства, надававши відповідні листки непрацездатності. По закінченню лікування у перший робочий день 23 лютого 2016 року він дізнався, що наказом №244 від 17 грудня 2015 року його звільнено з посади за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання робітником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Посилаючись на те, що розірвання трудового договору з ініціативи власника відбулося в період його тимчасової непрацездатності, що суперечить вимогам ч.3 ст.40 КЗпП України, просив суд, остаточно уточнивши позовні вимоги, поновити строк звернення до суду, який він пропустив з поважних причин, визнати звільнення з роботи незаконним та поновити його на посаді директора центрального ринку КП «Запоріжринок»; зобов'язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці щодо звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; стягнути з КП «Запоріжринок» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2015 року до дня поновлення на роботі у сумі 30 788 грн. 19 коп.; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 6 000 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 залишені без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2017 року ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року скасовано з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу та призначений на посаду директора Центрального ринку КП «Запоріжринок» наказом № 74-к від 10.05.2005 року «Про прийом по строковому трудовому договору» строком з 10.05.2005 року по 10.05.2006 року та на підставі ст. 39-1 КЗпП України, трудові відносини між сторонами були продовженні на невизначений строк. Трудові обов'язки ОСОБА_3 визначені посадовою інструкцією директора ринку, з якою ОСОБА_3 ознайомлений, що підтверджується його підписом на інструкції і не заперечувалося в судовому засіданні (том1: а.с.39-43).

Наказом № 244 від 17.12.2015 року ОСОБА_3 було звільнено з вказаного дня із займаної посади директора ринку відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України - за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що до працівника раніше застосовувалися дисциплінарні стягнення.

18.12.2015 року ОСОБА_3 було ознайомлено з наказом про звільнення, але останній відмовився від підпису про ознайомлення з наказом, про що складено відповідний акт (том1: а.с. 34).

Підставами для звільнення ОСОБА_3 із займаної посади стали результати комплексної перевірки роботи Центрального ринку, здійсненої комісію на вимогу прокуратури Орджонікідзевського району міста Запоріжжя у зв'язку із розслідуванням кримінальної справи.

Згідно акту перевірки від 30 листопада 2015р. на порушення вимог посадової інструкції директор ринку ОСОБА_3 недбало організував роботу ринку, що стало наслідком економічної нерентабельності установи, несвоєчасності, неповноти та неправильності збору плати за послуги, орендних та інших платежів, призвело до відсутності постійного обліку торгових місць та належної їх нумерації, безконтрольності за надання місць в торгівельних рядах особам, з якими не укладені відповідні договори про надання послуг.

З посиланням на порушення та недбале виконання ряду пунктів посадової інструкції директора ринку, з урахуванням раніше накладених дисциплінарних стягнень у вигляді доган за аналогічні недоліки, адміністрацією КП « Запоріжринок» останнє порушення віднесено до грубих та видано наказ про звільнення з дотриманням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України - після отримання пояснень позивача з урахуванням тяжкості проступку без перевищення місячного строку з дня його виявлення.

Доказам, які надані відповідачем в підтвердження законності вказаного наказу судом першої інстанції дана належна оцінка та правильно зроблено висновок про вчинення позивачем недбалого виконання покладених обов'язків директора ринку (том1: а.с. 40-44,68-83).

Безперечним фактом є та обставина, що з 17 грудня 2015 року до 22 лютого 2016 року ОСОБА_3 у зв'язку з лікуванням амбулаторно та на стаціонарі отримав шість листків непрацездатності. Після виходу на роботу 23 лютого 2016 р. був недопущений до роботи у зв'язку зі звільненням.

Після перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності, про які адміністрації КП «Запоріжринок» стало відомо під час розгляду справи у суді першої інстанції, наказами КП «Запоріжринок» від 07.06.2016 року № 82 і від 15.06.2016 року № 90 внесені зміни до наказу № 244 від 17.12.2015 року і ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗПП України з 23.02.2016 року.

За змістом п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11. 1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як встановлено судом, упродовж року ОСОБА_3 неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності за невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків.

Так, наказом від 2 листопада 2015 р. № 222 за недбале виконання п.п. 2.1, 2.6, 2.7, 2.13, 2.14, 2.35 обов'язків, покладених посадовою інструкцію, ОСОБА_5 оголошена догана. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності став лист Орджонікідзевського РВ ЗГУ ГУМВД України в Запорізької області про виявлення під час проведення слідчих дій в службовому кабінеті адміністрації ринку не облікованих грошових коштів у сумі 33 727грн. - оплати за договорами надання послуг, відсутність на робочому місці контролера-касира та статистика ринку (том1:а.с.65-67) .

Після отримання письмових пояснень від ОСОБА_3 адміністрація КП «Запоріжринок» обгрунтовано дійшла висновку про те, що вказані порушення мали місце в результаті недбалого виконання позивачем обов'язків, покладених нього посадовою інструкцію. Дисциплінарне стягнення накладено без порушення встановленого місячного строку з дня виявлення проступку ( т.1, а.с. 65-67).

Наказом №97 від 5 червня 2015р. на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності слугувала перевірка скарги ТОВ« Новий лад» від 30 квітня 2015 р. про грубе порушення директором центрального ринку ОСОБА_3 умов договору оренди земельної ділянки на території ринку, який не усунув перешкоди у землекористуванні, що перешкоджає виконанню вантажних робіт, порушує пожежну безпеку та санітарні норми.

Після отримання письмових пояснень за цим фактом адміністрацією КП «Запоріжринок» обгрунтовано зроблено висновок, що ОСОБА_3 без поважних причин не виконав раніше виданий наказ про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою орендарем ТОВ «Новий лад» , чим суттєво порушив вимоги п.п. 2.6,2.8,2.10, 2.14 , 2.24 посадової інструкції директора ринку. Притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося з дотриманням вимог ст. 147-149 КЗпП України ( т.1, а.с. 53-64).

Наказом №79 від 06 травня 2015 р. на ОСОБА_3 по аналогічній скарзі ТОВ «Новий лад» з цих же підстав за невиконання раніше виданого наказу про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою вказаним орендарем накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Стягнення накладено з дотриманням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України ( т.1, а.с. 56-58).

Наказом № № 265 від 18 грудня 2014р. на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для притягнення до відповідальності стали матеріали інвентаризації основних фондів, матеріальних активів та товарно-матеріальних цінностей та нематеріальних активів на центральному ринку станом на 01.11. 2014.

При інвентаризації виявлено у матеріально-відповідальної особи - директора ринку ОСОБА_3 нестача матеріальних цінностей на загальну суму 447 329 грн.

З висновками інвентаризації позивач погодився та обіцяв добровільно погасити нестачу грошовою компенсацією. Однак ні усно, ні письмово позивач не пояснив, куди зникли матеріальні цінності.

За вказаний проступок у зв'язку з недбалим виконанням вимог п.2.14 та 2.34 посадової інструкції, якими на ОСОБА_3 покладено обов'язок своєчасно приймати заходи щодо збереження товарно-матеріальних цінностей, та за порушення положень договору про повну матеріальну відповідальність останнього обгрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності з дотриманням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України.

Пояснення позивача в суді з приводу раніше застосованих до нього дисциплінарних стягнень, в яких він не визнав вказані накази обґрунтованими, спростовуються поясненнями відповідача та відповідними письмовими доказами на підтвердження законності стягнень.

Наказом № 205 від 21.08.2014 року до ОСОБА_3 за допущені порушення норм п.п.2.13, 2.14 посадової інструкції директора ринку, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. ОСОБА_3 оскаржив даний наказ у судовому порядку, але у задоволенні його позову було відмовлено рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.03.2015 року.

Вказане дисциплінарне стягнення дострокове не знято та не погашено річним строком давності, тому що у продовж року після накладення дисциплінарного стягнення позивач неодноразово вчиняв проступки, за які притягувався до відповідальності у встановленому законом порядку.

Викладене свідчить, що з серпня 2014 року після накладення стягнення наказом від № 205 від 21.08.2014 р. відповідач мав можливість звільнити позивача з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України за будь-який з вищевказаних проступків. Однак ОСОБА_3 був звільнений тільки за дії , які викладені у акті перевірки від 30 листопада 2015 р.

Безпідставними є доводи позивача у апеляційній скарзі про те, що відповідачем неправомірно внесено зміни в наказ щодо дати звільнення ОСОБА_3 з займаної посади з 23.02.2016 року, оскільки ці доводи спростовуються вищевказаним обставинами надання адміністрації лікарняних листків непрацездатності, та необхідністю їх перевірки. Оскільки зміни в наказі стосуються тільки перенесення дати звільнення, виходячи з обставин справи, гарантії позивача, якого звільнено з ініціативи адміністрації, передбачені ч. 3 ст. 40 КЗпП України , не порушені.

З матеріалів справи вбачається, що підставою звернення до суду з вказаними позовними вимогами, у тому числі було, звільнення з посади у час, коли позивач хворів, про що йому неодноразово видавалися листки непрацездатності до 22 лютого 2016 року. В підтвердження непрацездатності до 22 лютого 2016 р. адміністрації КП «Запоріжринок» та суду ОСОБА_3 було надано лікарняний листок серії АГШ № 173977 від 15.02. 2016 р., згідно якому з 15 до 19 лютого 2016 р. проходив курс лікування у Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» м. Запоріжжя, після чого з 22 лютого 2016 р. повинен приступити до праці (т.1,а.с.15 зворот).

До додаткового обґрунтування апеляційної скарги позивачем надано фотокопію листка непрацездатності від 29 лютого 2016 р. цього ж медичного закладу серії АГШ № 174050, з якого вбачається, що позивач з 23 лютого 2016 р. до 29 лютого 2016 р. проходив амбулаторне лікування, після якого з 01 березня 2016 р. повинен приступити до роботи ( т.2, а.с. 121-134).

Вказаний листок непрацездатності суду першої інстанції не надавався, на свою хворобу, що мала місце з 23 лютого 2016 року, в позовній заяві позивач не посилався.

Оригінал листка непрацездатності ні суду апеляційної інстанції, ні відповідачеві надано не було.

З метою усунення неповноти судового розгляду і перевірки доводів доповнень до апеляційної скарги про непрацездатність позивача в день звільнення з роботи, апеляційним судом зроблено відповідний запит до медичної установи.

За інформацією Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» м. Запоріжжя від 13.05.2017 року підтверджено факт тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 з 23.02. 2016 року по 29.02.2016 року, виписаний до праці з 01.03. 2016 року. 05.05.2017 року на підставі п.1.14 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом МОЗ України №455 від 13.11.2016 року, ОСОБА_3 був виданий дублікат листка непрацездатності за вищевказаний період.

Вказаний дублікат листка непрацездатності був долучений позивачем до матеріалів цієї справи 26.05.2017р.

Отримавши додаткові дані, які були невідомі ні адміністрації підприємства, ні суду першої інстанції про термін непрацездатності ОСОБА_3 відповідач надав суду та позивачу копії наказу № 65 від 29.05. 2017 р., яким внесені зміни до наказу № 244 від 17 грудня 2015 р. про звільнення в частині дати звільнення позивача , згідно з яким ОСОБА_3 звільнено з посади з цих же підстав ст. 40 п.3 КЗпП України з 01.03. 2016 р.

Враховуючи те, що зміни у наказі стосуються тільки дати звільнення та не змінюють підстави розірвання трудового договору, вони не ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Приєднання до матеріалів справи як останнього листка непрацездатності, так і наказу №65, їх дослідження судом апеляційної інстанції не є порушенням вимог ст.303 ЦПК України.

На необхідність дослідження нового письмового доказу, який не надавався позивачем суду першої інстанції, але підтверджував хворобу позивача в день звільнення, зазначено в ухвалі ВССУ від 01.02.2017 р.

Відповідач про наявність ще одного листка непрацездатності дізнався тільки в суді апеляційної інстанції, після отримання офіційного підтвердження факту видачі позивачеві відповідного медичного документу роботодавець скорегував дату звільнення, надавши суду копію відповідного наказу. Вказані дії відповідача не суперечать вимогам трудового законодавства.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні основної вимоги позивача, то суд першої інстанції правильно відмовив і у задоволенні позову у частині покладання зобов'язання скасувати у трудовій книжці ОСОБА_3 запис про його звільнення за п.3 частини 1 ст. 40 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

З цих же підстав відсутня необхідність дослідувати додаткові вимоги у апеляційній скарзі про час отримання трудової книжки та помилок в записах про час звільнення, неправильність нарахування соціальних виплат у зв'язку з непрацездатністю. Такі вимоги позивачем у суді першої інстанції в порядку, передбаченому ст.119 ЦПК України, не заявлялися і не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді