Провадження №22-ц/784/1342/17
Справа номер 489/6398/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1342/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю

«Українська факторингова компанія»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 19 квітня 2017 року,

ухвалене за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі ТОВ «Українська факторингова компанія») до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ТОВ «Українська факторингова компанія» пред'явило до суду зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

31 травня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0, відповідно до якого відповідач отримав строком до 30 травня 2014 року кредит в сумі 19 207 доларів США зі сплатою 13% річних для придбання автомобіля марки Mitsubishi, моделі Colt 2007 року випуску державний номер НОМЕР_1.

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №118001, за умовами якого вона зобовязувалась перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати за невиконання ОСОБА_3 зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, а також тих що можуть виникнути у майбутньому.

30 січня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1, згідно з якою для ідентифікації укладеного кредитного договору застосовується також реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1. Змінено термін повернення кредиту до 30 травня 2016 року.

Позивач вказував, що 17 листопада 2016 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір факторингу №46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором та заставу транспортного засобу перейшло до позивача.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 17 листопада 2016 року в сумі 159 664,75 грн., яка складається з простроченого основного боргу в сумі 85 516,16 грн., нарахованих процентів в сумі 1 667,44 грн. та прострочених процентів в сумі 72 481,15 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 14 березня 2017 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ТОВ «Українська факторингова компанія» про стягнення тіла кредиту та процентів в сумі 4 600,47 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «Українська факторингова компанія» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Українська факторингова компанія», суд першої інстанції виходив з того, що він є недоведеним.

Між тим, з таким висновком суду у повній мірі не можна погодитися, з огляду на таке.

Згідно з ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,2 ст.554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2007 року ОСОБА_3 відповідно до кредитного договору №0 отримав у АКІБ «УкрСиббанк» кредит у сумі 19 207 доларів США строком до 30 травня 2014 року зі сплатою 13% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1 а.с.5-9).

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №118001, відповідно до умов якого відповідачка зобовязувалась перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань за вищезазначеним кредитним договором у повному обсязі, які існували на час укладання договору, так і тих, що виникнуть у майбутньому (т.1 а.с.15).

30 січня 2009 року додатковою угодою №1 до вищезазначеного кредитного договору внесено зміни щодо схеми погашення кредиту, за якими розмір ануїтетного платежу складає 270,89 доларів США, який сплачується 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого ОСОБА_3 зобовязаний сплатити цей платіж. Крім того, сторонами погоджено новий термін повернення кредиту, а саме до 30 травня 2016 року, і ідентифікацію реєстраційного номеру договору в системі обліку банку - №1 (т.1 а.с.10-13).

Додатковою угодою №1 від 30 січня 2009 року до договору поруки АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 визначили, що відповідачка надає згоду на зміну основного зобовязання у звязку із змінами внесеними до вищезазначеного кредитного договору (т.1 а.с.16).

17 березня 2009 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено додаткову угоду №2 про перенесення строків виконання зобовязань зі сплати прострочених процентів за договором, а саме сторонами визначено, що проценти за використання кредитних коштів, нараховані в період з 01 січня 2009 року по 30 січня 2009 року, сплачуються в період з 01 лютого 2011 року по 25 лютого 2011 року (т.1 а.с.14).

06 червня 2014 року банк надіслав відповідачам вимогу про погашення строкової заборгованості, де серед іншого зазначено, що у випадку її невиконання банк вимагає повернення кредиту у повному обсязі.

Зазначена вимога виконана не була, у звязку з чим у липні 2014 року банк звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути у повному обсязі тіло кредиту та станом на 02 липня 2014 року відсотки і пеню.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10 лютого 2015 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 31 травня 2007 р. станом на 02 липня 2014 року у вигляді заборгованості за кредитом в сумі 5941,30 доларів США, що еквівалентно 70 021,18 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 390,35 доларів США, що еквівалентно 4 600,47 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 470,02 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 167,58 грн. (т.1 а.с.75-76).

09 квітня 2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості.

24 вересня 2015 року постановою державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.143).

25 квітня 2016 року ОСОБА_3 сплачено 83 329,09 грн. боргу на депозитний рахунок Ленінського ВДВС ММУЮ (т.1 а.с.153).

Розпорядженням державного виконавця від 12 травня 2016 року №48800668/В-7 визначено, що зі сплаченої суми на погашення боргу банку направлено 75 635,54 грн. (т.1 а.с.154, 155).

13 травня 2016 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду (т.1 а.с.156).

Зазначена постанова ніким оскаржена не була.

17 листопада 2016 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу №46, за умовами якого до позивача перейшли права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за укладеним з ОСОБА_3

Відповідно до реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитними договорами №0 та №1 на суму 6 192,44 доларів США, що еквівалентно 159 664,75 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 3 316,66 доларів США, що еквівалентно 85 516,16 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2 811,11 доларів США, що еквівалентно 72 481,15 грн., заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 64,67 доларів США, що еквівалентно 1667,44 грн. (т.1 а.с.25-26).

Згідно з довідкою ПАТ «Укрсиббанк» та випискою з рахунку ОСОБА_3 станом на 17 листопада 2016 року заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2007 року становить: 3 316,66 доларів США, що еквівалентно 85 516,16 грн. заборгованість за кредитом та 2 811,11 доларів США, що еквівалентно 72 481,15 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним Банком України на 07 червня 2017 року 100 доларів США еквівалентно 2624,6584 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Українська факторингова компанія» є неправильним.

Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладання з відповідачами кредитного договору та договору поруки, отримання кредитних коштів та порушення умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок або реального повернення коштів кредитору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (постанова Верховного Суду України №6-1206 цс15 від 23.09.2015 р.).

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідачів у солідарному порядку відсотків у сумі 2265,77 доларів США за період з 03 липня 2014 року (по 02 липня 2014 року відсотки стягнуті рішенням суду від 10 лютого 2015 року) по 25 квітня 2016 року (дата погашення відповідачем ОСОБА_3 заборгованості за попереднім рішенням суду, в тому числі тіла кредиту).

Оскільки позовні вимоги заявлені у грошовій одиниці України гривні, то стягненню підлягає сума в еквіваленті станом на день ухвалення рішення, тобто на 07 червня 2017 року, яка становить 59 468 грн.72 коп.

За такого, рішення районного суду відповідно до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Українська факторингова компанія» на суму 59 468 грн.72 коп.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, а позовні вимоги товариства задоволені частково (37%), то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір по 930 грн.45 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» заборгованість по сплаті процентів за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (№1) від 31 травня 2007 року за період з 03 липня 2014 року по 25 квітня 2016 року в сумі 59 468 грн.72 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у сумі 930 грн.45 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у сумі 930 грн.45 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий: О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю.Колосовський

ОСОБА_6