Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2570/17 Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Є.У.№ 336/385/17-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що тривалий час проходив військову службу, неодноразово приймав участь у бойових діях.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 11.08.2013 року позивач внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівого стегна, рвану рану м`яких тканин в області середньо-нижньої третини лівої стегнової кістки, закритий вивих лівого стегна з переламом заднього краю вертлюжної западини із зміщенням фрагментів, травматичний шок 3 ступеню.

Відповідно до довідки МСЕК серія АВ№0280031 від 11.03.2014 року, отримані травми визнані такими, що отримані під час проходження військової служби.

Свої моральні втрати пояснює тим, що він втратив роботу, погіршилися його соціальні зв`язки, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. та судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись зазначеним рішенням суду Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки із акту огляду МСЕК Запорізької медико-соціальної експертної комісії від 11.03.2014 року позивачеві була встановлена третя група інвалідності, внаслідок травмування, пов`язаного з виконанням військових обов`язків (а.с.7).

Втрата працездатності внаслідок травмування становила 60% згідно довідки МОЗ від 11.03.2014 року (а.с.8).

Заперечуючи проти оскаржуваного рішення, відповідач послався на те, що відшкодування шкоди позивачеві не передбачено чинним законодавством, він отримав травму під час ДТП тож винна особа і повинна відшкодовувати йому шкоду.

Такі доводи не узгоджуються з чинним законодавством з огляду на наступне.

На час травмування позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

За ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

За матеріалами справи позивачу встановлено інвалідність, яка є наслідком травми, пов`язаної з проходженням військової служби.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.

Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданої військовою частиною НОМЕР_1 , вбачається що позивач одержав травму рухаючись на мотоциклі з військової частини з наряду до місця проживання.

За довідкою військово-лікарської комісії зазначено, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Як зазначив представник відповідача, таке зазначення виходить з положень закону про те, що травма, отримана під час слідування з військової служби (наряду) вважається такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військовослужбовця.

За таких обставин посилання відповідача на те, що він не є відповідальним за відшкодування шкоди є безпідставним.

Суд першої інстанції виходив серед іншого і з положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, встановлює систему їх соціального захисту зокрема у разі втрати ними працездатності.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність вини відповідача і причинного зв`язку проходження служби з отриманою травмою є безпідставними, позаяк і за висновком військово-лікарської комісії, і за довідкою до акту огляду МСЕК травма, яка стала причиною інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з урахуванням вимог закону, дотриманням правил розумності та справедливості, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерство оборони України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: