АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9373/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Станішевській Б.В.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів Пісковенко І.А., Федоренко Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту культури м. Києва, Київської міської галереї мистецтв «Лавра», третя особа Директор Комунального підприємства «Київкультурасервіс» про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Головного управління культури № 179-к від 02.04.1997 ОСОБА_3 призначено на посаду директора ДКП «Лавра» за контрактом на три роки. Наказом № 114-к від 10.06.2002 позивач був звільнений з посади за одноразове грубе порушення трудової дисципліни.

Виходячи з того, що в установленому законом порядку ОСОБА_3 не оскаржував своє звільнення, належних і допустимих доказів в обгрунтування своїх вимог про визнання наказу про звільнення таким, що не має юридичної сили, не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цих вимог. Інші позовні вимоги ОСОБА_3 - про зобов'язання відшкодувати вартість автомобіля і причепа, меблів і інструментів, виконаних робіт, моральної шкоди - суд вважав недоведеними і безпідставними, у зв'язку з чим відмовив у їх задоволенні.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні його вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у даній справі ніким не оскаржується.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів; представники відповідачів проти її доводів заперечували та просили залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року - залишенню без змін з наступних підстав.

В обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 посилався на факт його безпідставного засудження з вини відповідачів, вважав, що протягом п'ятнадцять років після звільнення з роботи він з вини відповідачів зазнає страждань і змушений у судовому порядку захищати та відновлювати свої порушені права.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях фізичної особи у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів або у зв'язку з пошкодженням чи знищенням її майна; у приниженні честі, гідності, ділової репутації.

В обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 посилався на протиправні відносно нього дії відповідачів, проте, у чому полягають такі дії, не зазначив, належних і допустимих доказів на підтвердження наведених ним обставин не надав, при цьому не заперечував, що в установленому законом порядку не оскаржував незаконність свого звільнення; підтвердив, що вирок суду, на підставі якого він відбував покарання, не скасований; вважав, що в 2010 році відповідачі замовили проти нього кримінальну справу.

Відповідно до ст.3,11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах пред'явлених нею вимог, зазначених нею обставин в обгрунтування таких вимог та на підставі доказів, поданих сторонами на підтвердження таких вимог чи їх заперечень.

Оскільки ОСОБА_3 в обгрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди посилався на вказані обставини, проте, у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів на їх підтвердження, а самі по собі пояснення позивача не дають підстав для висновку про протиправність дій відповідачів, які призвели до спричинення йому моральної шкоди, без зазначення і доведення у чому така шкода полягає - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення таких вимог позивача.

Доводами апеляційної скарги такі висновки суду не спростовані. На інші, ніж зазначено в позовній заяві та апеляційній скарзі, обставини позивач в обгрунтування своїх вимог не посилався.

За таких обставин передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди немає.

В іншій частині рішення не оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна