Ухвала

іменем україни

18 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Олефіра Олександра Олександровича, Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 09 березня 2011 року в межах виконавчого провадження № 50322952, відкритого постановою про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2016 року; визнати неправомірним рішення заступника начальника ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві Олефіра О.О. про відкриття виконавчого провадження № 50322952, яке оформлене постановою про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2016 року; зобов'язати Олефіра О.О. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2016 року за виконавчим листом, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 09 березня 2011 року на підставі рішення суду в цивільній справі № 2-6589/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 719 024 грн 72 коп. При цьому ОСОБА_4 зазначав, вказана постанова була винесена без врахування факту пропущення річного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року скаргу задоволено частково.

Зобов'язано ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 березня 2016 року № 50322952 за виконавчим листом, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 09 березня 2011 року на підставі рішення суду в цивільній справі № 2-6589/2010 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 719 024 грн 72 коп. У решті скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_4 скасовано та постановлено нову ухвалу в цій частині, якою в задоволенні скарги відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувана постанова не містить обґрунтування щодо дотримання положень ст. 22, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо врахування річного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні скарги в цій частині, зазначав наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Із матеріалів вбачається, що виконавчий лист № 2-6589/10, виданий 09 березня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва, раніше вже перебував на виконанні та був повернений стягувачеві без виконання 27 квітня 2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, виходячи з положень ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред'явлення виконавчого листа № 2-6589/10 перервався та продовжився до 27 квітня 2016 року.

Стягувачем - ПАТ «ОТП Банк» повторно 24 лютого 2016 року подано заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа, а 12 березня 2016 року, тобто в межах річного строку, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко