АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/518/17 Номер провадження 22-ц/786/2481/17Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.

за участю представників сторін: позивачів - адвоката Шестакова О.В., відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, адвоката Павличенка В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6 до територіальної громади Ісківецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом, посилаючись на проживання з 1999 року однією сім'єю із двоюрідною бабою ОСОБА_7 - ОСОБА_8 у домоволодінні по вул.Центральній,88 у с.Ісківці Лубенського району Полтавської області до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_6 до територіальної громади Ісківецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заперечує висновок суду про недоведеність їх спільного із спадкодавицею побуту та господарства, відсутність взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї, оскільки такі обставини підтверджуються показаннями свідків з їх сторони. Натомість вважає безпідставним надання судом переваги показанням свідків з боку відповідача, які свідомо та навмисно применшували роль позивачів у житті спадкодавиці, оскільки з позивачами перебувають у давніх неприязних відносинах.

Невірно оцінивши покази свідків, суд прийшов до помилкового висновку, що позивачі на протязі п'ятирічного строку не проживали із спадкодавцем однією сім'єю та не вели з нею спільного господарства.

Крім того, суд невірно оцінив ту обставину, що позивачі не були зареєстровані за місцем проживання спадкодавиці, що пояснюється правом останньої на субсидію. Вказаний факт не спростовує факту спільного проживання.

Також вважає помилковою надану судом оцінку змісту довідки про проживання позивачів з 2007 року у м.Києві, оскільки вказані обставини були заявлені в іншій справі та мали інше доказове навантаження, а саме, вказаною довідкою вона доводила підстави для скасування заочного рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебувають у шлюбі з 23.09.1989 року та зареєстрованим місцем їх проживання є АДРЕСА_1. /а.с.11, 13, 15/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8. /а.с.24/

Згідно довідки Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області від 05.12.2014 року №02-29/782, місцем проживання ОСОБА_8 було АДРЕСА_2. На час її смерті за цією адресою разом з померлою ніхто не був зареєстрований. /а.с.25/

За заявою ОСОБА_6 23 січня 2010 року Другою Лубенською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу спадкодавця ОСОБА_8, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2./а.с.27/

Постановою завідувача Другої Лубенської державної нотаріальної контори від 08.12.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8. /а.с.30/. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала відсутність у заявника відповідних документів, на підставі яких можливо було б визначити ступінь спорідненості та чергу спадкування.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.05.2015 року встановлено факт, що ОСОБА_7 є двоюрідним онуком спадкодавця ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Ісківці Лубенського району Полтавської області. /а.с.233-234/

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Другою Лубенською державною нотаріальною конторою 10.08.2015 року по р.р.№ №1-1586 та №1-1589, ОСОБА_7 успадкував після смерті ОСОБА_8 її майно, а саме земельні частки (паї) землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Шевченка. с.Ісківці Лубенського району Полтавської області, кожна розміром 4,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток, що належали спадкодавцю згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 25.12.1996 року та Дубліката Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 від 14.11.2006 року. /а.с.97-98/

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з недоведеності факту проживання позивачів однією сім'єю протягом п'яти років до смерті ОСОБА_8, оскільки свідки з боку позивача та з боку відповідача дають суперечливі за своїм змістом покази стосовно місця проживання позивачів, а надані письмові докази не доводять наявність між позивачами та спадкодавицею взаємних немайнових прав та обов'язків, які притаманні сім'ї.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на повному з'ясуванні обставин, всебічному дослідженні наданих доказів, їх оцінці та правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку, надану судом першої інстанції показам свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які, на думку позивачів, підтвердили суду про проживання однією сім'єю з 1999 року по день смерті спадкодавиці ОСОБА_8,- ґрунтуються на власній оцінці цих показань як належних та достатніх доказів підтвердження заявленого ними факту.

Між тим, суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним показанням свідків, які зводяться переважно до того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надавали ОСОБА_8 періодичну допомогу по господарству, купували майно в будинок, допомагали з оформленням документів. Показання їх носять загальний характер, не мають конкретних часових орієнтирів, конкретних обставин щодо придбання певного майна.

Свідки з боку відповідача пояснили, що позивачі не проживали зі спадкодавицею, оскільки проживали спочатку в орендованому будинку, а потім у своєї матері, а їх діти з народження проживали з бабою. У 2006 року позивач та у 2007 року позивачка - виїхали до м.Києва на заробітки. Заперечують ведення спільного господарства із спадкодавцем.

Вислухавши показання свідків, місцевий суд вірно вказав, що суть сімейних відносин визначається наявністю соціально-змістовних та психологічно-емоційних аспектів міжособистісних взаємовідносин. При цьому, надання допомоги по господарству, здійснення ремонту будинку, купівлю майна, а також допомогу в оформленні документів не можна вважати достатніми і беззаперечними доказами для підтвердження факту спільного проживання осіб однією сім'єю.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що однією з основних ознак сім'ї є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків.

Статтею 1264 ЦК України передбачено право на спадкування за законом у четверту чергу осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Окрім суперечливих показань свідків, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт проживання позивачів однією сім»єю зі спадкодавцем - не надано. Довідки сільської ради щодо здійснення позивачами поховання ОСОБА_8 також не підтверджує факту їх спільного проживання протягом п'яти років до дня смерті спадкодавця.

Крім того, наявна в матеріалах справи довідка Територіального центру соціального обслуговування Лубенської РДА від 15 травня 2017 року №01/10-239 про перебування ОСОБА_8 на обслуговуванні в цьому центрі, як потребуюча соціальної допомоги вдома з 20 березня по 29 вересня 2007 року, що спростовує факт спільного проживання позивачів із вказаною особою./а.с.11/

Колегія суддів також звертає увагу, що встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини можливе за умови, коли такий факт має юридичне значення .

Із матеріалів справи вбачається, що спадкові права оформлено ОСОБА_7, як спадкоємцем п'ятої черги. Його спадкові права ніким не оспорюються, в тому числі відповідачами в даній цивільній справі. Тому заявлений до встановлення факт спільного проживання не створює для нього юридичних наслідків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308, 314,315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) Л.І.Пилипчук Судді (підписи) Ю.В.Дряниця Т.О.Кривчун

З оригіналом згідно: Л.І. Пилипчук