Справа № 183/478/17
Провадження № 2/183/1252/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1998 року належала квартира, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Меліоративне, вул. Молодіжна, 21/83. 05 грудня 1997 року на зазначену квартиру було виготовлено технічний паспорт. 24 лютого 2014 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 10, яким все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було та з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла йому. 21 липня 2016 року ОСОБА_2 померла, після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру. Він є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не має. В установлений законом строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у той період він був травмований та не міг самостійно пересуватись.

27 січня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин пропуску ним встановленого законом строку для прийняття спадщини.

У звязку з чим, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 21 липня 2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змістом позовної заяви ознайомлений та її підтримує, просить задовольнити її у відповідності до чинного законодавства (а.с. 17).

Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1998 року, виданого Меліоративненською селищною радою Новомосковського району Дніпропетровської області, записаного в реєстрову книгу за № 741-3, належала квартира, загальною площею 20,57 м2, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Меліоративне, вул. Молодіжна, 21/83 (а.с. 8). 05 грудня 1997 року на вищезазначену квартиру складено технічний паспорт (а.с. 9-10)

24 лютого 2014 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 10, згідно якого усе її майно, що буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

21 липня 2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 710595 від 21 липня 2016 року (а.с. 7).

25 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України (а.с. 12).

Згідно повідомлення нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області № 41/01-16 від 04 квітня 2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 21 липня 2016 року, не заводилась.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, поважності причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 21 липня 2016 року, позивачем суду не надано, а лише посилання позивача на його хворобу, як обґрунтування поважності цих причин, суд не приймає до уваги, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Меліоративненської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати позивачу не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна