Ухвала

іменем україни

29 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 8 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з червня 2015 року по червень 2016 року у сумі 24 тис. грн, а також визначення аліментів у твердій грошовій сумі 2 тис. грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач посилалася на те, що з 19 лютого 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 них народилася дочка ОСОБА_8. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із нею і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріально їм не допомагає.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 8 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 500 грн щомісяця, починаючи з 6 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині незадоволених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами у цій частині норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки за період з червня 2015 року по червень 2016 року у сумі 24 тис. грн, оскільки ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів вжиття заходів для одержання аліментів з відповідача та неможливості одержання таких у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 8 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: