Справа № 344/6425/17
Провадження № 22-ц/779/1009/2017
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування запису про речові права третіх осіб та визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про вжиття заходів забезпечення її позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування запису про речові права та визнання права власності на квартиру.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2017 року заяву залишено без задоволення.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. На її думку, суд помилково вважав, що заявником не наведено достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому не враховано, що у поданій до суду заяві вона вказувала, що з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про витребування майна ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2015 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Незважаючи на це 4 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_4 відчужила вказану квартиру ОСОБА_5 У звязку із цим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відтак, у ОСОБА_2 є реальні побоювання та загрози, що під час розгляду справи її квартира може бути продана, подарована чи обміняна третій особі, що відповідно утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду по цій справі.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що на розгляді Івано-Франківського міського суду перебуває кримінальна справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 за підробку документів на квартиру та продаж її ОСОБА_4

З цих підстав просила ухвалу скасувати. Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З позовних матеріалів вбачається, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування запису про речові права третіх осіб та визнання права власності.

Зясовано, що предметом спору у даній справі є квартира АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи необхідність застосування судом заходів забезпечення позову представник позивача покликалася на можливість відчуження спірної квартири, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. А тому просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на неї.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано достатньо доказів, що такий вид забезпечення позову є необхідним на даному етапі. Як і доказів щодо вжиття зі сторони відповідача дій та спрямування їх на відчуження спірного нерухомого майна.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування.

Як розяснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 суд цих норм закону не врахував.

А тому оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про задоволення заяви.

При цьому колегія суддів також враховує, що за час розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про витребування майна, вищевказане квартира була відчужена.

Перевіряючи відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, предмету позову, положенням ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що слід вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Такі заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 травня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Копію ухвали направити для виконання Івано-Франківському міському відділу державної виконавчої служби ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_8