Справа №337/2698/17
Провадження №2/337/1278/2017 рік
10 жовтня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
розглянувши цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «МТМ» Хортицького району м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.12.2013 року по 31.05.2017 року у розмірі 6558,38 грн., просить стягнути вказану суму та сплачені судові витрати, мотивуючи тим, що 24.06.2016 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя скасований судовий наказ про стягнення заборгованості.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася, від отримання судової повістки відмовилася, не з'явившись до органів пошти за отриманням, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не надіслала.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою.
Судом також встановлено, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року скасовано судовий наказ від 27.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 7386,38 грн. та судовий збір у розмірі 689 грн.
Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.
Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Позивачем у відповідності з вимогами діючого законодавства України надавались послуги по постачанню централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93 бригади, б.15 кв.188, але відповідач виконує не належним чином свої зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим за період з 01.12.2013 року по 31.05.2017 року утворилася заборгованість, яка складає 6558,38 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком по особовому рахунку.
Згідно п. 1.1. Статуту Концерн «Міські теплові мережі» створено на підставі рішення Запорізької міської ради від 11.01.02 № 17, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.
Суду не надано підтвердження, що між відповідачем та Концерном «Міські теплові мережі» укладався договір на постачання теплової енергії.
Однак, відсутність відповідного договору не є підставою для не стягнення заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачкою не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення.
Суд враховує, що квартира відповідачки була підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались і споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка здійснювала оплату нерегулярно, та не в повному обсязі.
Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, які були сплачені позивачем при зверненні з позовом та судовим наказом до суду.
Керуючись ст.10, 11, 57, 60, 61, 88, 169, 197, 217, 224-233 ЦПК України, ст. 526, 625 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд
Позовні вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: