У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 30 травня 2012 року між ним та ОСОБА_7 було укладено правочин, оформлений у вигляді розписки, за умовами якого він передав відповідачу 3 000 доларів США за автомобіль Шевролет Люміна НОМЕР_1

Отримавши кошти, відповідач видав на його ім'я довіреність на управління та розпорядження автомобілем, строк дії якої закінчився; передав йому технічний паспорт на зазначений автомобіль та договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого також закінчився.

08 березня 2013 року вказаний автомобіль було затримано, оскільки з 23 травня 2012 року він був оголошений у розшук державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 11 квітня 2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_8, власника автомобіля, на користь ПАТ «Кредитпромбанк» у розмірі 607 788 грн 12 коп.

Вказував, що оскільки ОСОБА_7 на момент передачі автомобіля не був його власником і не мав права його відчужувати, то отримані від нього за вказаний автомобіль 3 000 доларів США набув безпідставно.

Посилаючись на вказані обставини та на приписи ст. 1212 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 63 254 грн 40 коп., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 000 доларів США.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму у розмірі 64 917 грн 90 коп., що еквівалентно 3 000 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 30 травня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено правочин, оформлений у вигляді розписки, за умовами якого позивач передав відповідачу 3 000 доларів США за автомобіль Шевролет Люміна НОМЕР_1

Відповідач видав на ім'я позивача довіреність на управління та розпорядження автомобілем, строк дії якої закінчився, а також передав позивачу технічний паспорт на зазначений автомобіль та договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого також закінчився.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_6 посилався на те, що ОСОБА_7 не мав права відчужувати вказаний автомобіль, оскільки не був його власником. Крім того, на час укладення угоди, на зазначений автомобіль відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт та оголошено його в розшук, що унеможливлює його нормальну експлуатацію. За таких обставин позивач вважав, що передані ним відповідачу кошти у сумі 3 000 доларів США за автомобіль у розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14,від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, які розглянуті ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановивши, що відповідач не є власником спірного автомобіля, обґрунтовано виходив із того, що останній не мав повноважень на укладення будь-яких правочинів щодо нього, тому, отримавши від позивача 3 000 доларів США за вказаний автомобіль, збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, у нього відсутня правова підстава утримувати грошові кошти, що надає можливість позивачу обґрунтовано вимагати їх повернення на підставі ст. 1212 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про наявність між сторонами договірних відносин відхиляються, оскільки не власник не може взагалі розпоряджатися спірним майном, як продавати так і надавати його в тимчасове користування.

Отже доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова