Справа № 236/952/17
Номер провадження 2/236/528/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.

при секретарі Журавльовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13.09.2002 року помер ОСОБА_5 батько позивача. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно житловий будинок «А-1», загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., з відповідними господарськими спорудами та будівлями: сарай «Б», сарай «б», сарай «б'», вбиральня «В», погріб «Г», сарай «Д», свердловина №1, огорожа №2, розташовані за адресою: Донецька обл., Лиманський район, с Нове, вул. Вишнева, 16. Після смерті ОСОБА_5 , у встановлений законом строк та спосіб спадщину прийняли його дружина - ОСОБА_2 та їхні діти позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, всі вони, відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР в редакції 18.07.1963 року є спадкоємцями першої черги. На теперішній час позивач ОСОБА_1 позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім'я спадкодавця, що стало підставою державному нотаріусу для відмови позивачу у вчиненні нотаріальної дії. У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав позивач був змушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 43).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача визнали повністю(а.с.44).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та відповідачів

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1, який народився 06.08.1994 року є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-HO № 296863, виданого 16.08.1994 року Рідкодубівською сільською радою Краснолиманського району Донецької області (а.с. 40).

13.09.2002 в с. Нове м. Лиман (колишнє місто ОСОБА_6) Донецької області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане 14.09.2002 року та проведено реєстрацію смерті виконкомом Рідкодубівської сільради м. Лиман ( колишнє місто ОСОБА_6 ) Донецької області, актовий запис № 27 (а.с. 38).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді житлового будиноку «А-1», загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., з відповідними господарськими спорудами та будівлями: сарай «Б», сарай «б», сарай «б'», вбиральня «В», погріб «Г», сарай «Д», свердловина №1, огорожа №2, які розташовані за адресою: Донецька обл., Лиманський район, с Нове, вул. Вишнева, буд. 16.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 18.07.1963 року позивач ОСОБА_1, його брати ОСОБА_3, ОСОБА_4 тобто діти померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дружина померлого (а.с.39,40,41,42) є спадкоємцями першої черги, що прийняли спадщину в рівних частинах кожен.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Довідкою виконкому Лиманської міської ради Донецької області від 20.12.2016 року №1227, підтверджується факт проживання разом зі спадкодавцем позивача та відповідачів, як безпосередньо перед його смертю, так і в період 6 місяців після смерті (а.с.19).

За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.2003 року до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для оформлення спадщини позивач ОСОБА_1 та відповідачі звернулися до Лиманської державної нотаріальної контори, де отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2017 року №273/02-3, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, на житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, Лиманський район, с Нове. вул. Вишнева, 16, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на цей будинок на ім'я спадкодавця(а.с.16).

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно технічної документації спірний житловий будинок був побудований в 1985 році. Відповідно до Акту від 06.04.1992 року складеного радгоспом «Краснолиманський» ОСОБА_5, як переселенцю після служби в ОСОБА_7, який прибув в с. Нове зі своєю сімєю в 1985 році, було передано вказаний вище житловий будинок з надвірними спорудами(а.с.23). На цей час ОСОБА_5 було повністю сплачено позику та відсотки за позикою в розмірі 2300 рублів за переселенський будинок, що підтверджується довідкою Радгоспу «Краснолиманський» від 06.04.1992 року(а.с.17-18). Рішенням виконкому Рідкодубівської сільської ради від 08.04.1992 року №20 ОСОБА_5 було передано вказаний житловий будинок (а.с.24). На момент передання будинку йому ще не було присвоєно поштової адреси.

В 1966 році було затверджено Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

«Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності» - згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 3 1 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 1 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Рішенням виконкому Рідкодубівської сільської ради №21 від 27.03.2002 року спадковому будинку було присвоєно поштову адресу та номер: вул. Комсомольська, 16, селище Нове, який згідно погосподарського обліку належить ОСОБА_5 та значився за №16 по вул. Молодіжна с.Нове, Краснолиманського району(а.с.26).

Архівною довідкою, виданою Архівним відділом виковчого комітету Лиманської міської ради від 12.01.2017 року №05-07-07/2, підтверджується, що згідно записів погосподарських книг с. Нове Рідкодубівської сільської ради за період з 1985 року по 2005 рік включно житловий будинок за вищезгаданою адресою з 1985 року значиться за ОСОБА_5 по день його смерті, 13.09.2002 року(а.с.20).

Крім того, на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нациського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вулицю Комсомольська в селищі Нове Краснолиманського району Донецької області була перейменована на вулицю Вишнева в селищі Нове, Краснолиманського району Донецької області, даний факт знайшов своє відображення у витягу із рішення Рідкодубівської сільської ради Донецької області № 6/45-368 від 12.10.2015 (а.с. 25).

22.12.2016 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Слов'янськ виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою:Донецька область, Лиманський район, селище Нове, вул. Вишнева,16 (а.с.33-37).

Згідно земельно-кадастрового обліку станом на 01.01.2013 року інформація про реєстрацію земельної ділянки по вул. Вишнева, 16 с. Нове Лиманського району Донецької області за гр. ОСОБА_5 відсутня (відомості міськрайонного управління Держгеокадастру у м. Красному Лимані та Краснолиманському районі Донецької області від 19.12.2016 року №1351)(а.с.21).

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому заяву про реєстрацію права власності на житловий будинок на сьогодні подати не можливо.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до змісту ст. 269-270,1219 ЦК України право власності померлого ОСОБА_5 не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, а отже, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З огляду на це, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом.

На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося четверо спадкоємців: позивач ОСОБА_1 і його сини ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_2, які прийняли спадщину в установленому законом порядку в рівних долях кожний (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 18.07.1963 року). Інших спадкоємців, які реалізували своє право на спадщину, не існує.

Позивач ОСОБА_1 через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлим ОСОБА_5 позбавлений можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже його право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

У відповідності ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачами позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідачів та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 11,16,316,328,392,1216-1222,1225,1261, 1268-1270 ЦК України, ст. 10, 11, 15,16, 60, 61,174, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), право власності на 1/4 частину домоволодіння, яке складається з таких об'єктів: житлового будинку «А-1» загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., з відповідною частиною господарських споруд та будівель: сарай «Б», сарай «б», сарай «б'», вбиральня «В», погріб «Г», сарай «Д», свердловина №1, огорожа №2, розташованих за адресою: Донецька область, Лиманський район, селище Нове, вул. Вишнева, 16, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 13.09.2002 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя -