У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування вимог ПАТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 28 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 048-2008-466, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у сумі 270 000 доларів США строком користування до 10 лютого 2028 року зі сплатою 13, 45 % річних. Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_6 Відповідач, у свою чергу, зобов'язавшись сплачувати проценти за користування кредитом та повернути його у визначений договором строк, взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 28 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 247 328, 53 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, 28 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 були укладені окремі договори поруки.

Посилаючись на вищевикладене, банк просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену вище заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 048-2008-466 у сумі 247 328, 53 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 048-2008-466 у сумі 247 328, 53 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року змінено.

Позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 048-2008-466 у сумі 247 328, 53 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 244 336, 96 доларів США; відсотки - 2 466, 18 доларів США; підвищені відсотки - 525, 39 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2008 року № 048-2008-466 у сумі 247 328, 53 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 244 336, 96 доларів США; відсотки - 2 466, 18 доларів США; підвищені відсотки - 525, 39 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» судові витрати у розмірі 1 218 грн з кожного.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 048-2008-466, відповідно до умов якого останній отримав від ПАТ «Універсал Банк» кредит у сумі 270 000 доларів США, строком користування до 10 лютого 2028 року зі сплатою 13,45 % річних. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: в порядку, передбаченому кредитним договором, видав відповідачу кредитні кошти шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. Вказані кошти перераховано на рахунок № НОМЕР_1, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_6 (а.с. 24).

Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно із кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов'язання позичальником 28 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 048-2008-466-Р, а також між позивачем та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 048-2008-46-Р/1.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 048-2008-466, станом на 28 травня 2015 року в результаті порушення зобов'язань за кредитним договором заборгованість ОСОБА_6 перед позивачем склала 247 522, 82 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 244 336, 96 доларів США; відсотки - 2 466, 18 доларів США; підвищені відсотки - 525, 39 доларів США.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарна відповідальність поручителя і боржника перед кредитором передбачена також і договорами поруки.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно із п. 5.2.5 кредитного договору банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. Сторони погодили, що у випадках направлення кредитором повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги), вважати термін повернення кредиту таким, що настав, на 31 календарний день з дати відправлення повідомлення (вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На виконання умов кредитного договору та договорів поруки, у березні 2015 року позивачем направлено відповідачам вимогу негайно сплатити прострочену заборгованість, у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.

Вимогу банку відповідачами виконано не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із позовом у серпні 2015 року.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що боржник належним чином не виконував умови кредитного договору щодо погашення заборгованості та процентів за користування коштами, кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання пред'явив вимогу до поручителів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення такої заборгованості з позичальника та поручителів у солідарному порядку.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано доказів отримання усіма відповідачами вимог про дострокове повернення кредиту колегією суддів не приймаються, оскільки пред'явленням вимоги банку є як направлення/вручення відповідачам вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до них позову.

Крім того, умовами договору передбачено відправлення вимоги, а не її отримання.

Доказів про пропущення банком строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, для звернення до суду із позовом до поручителів матеріали справи не містять.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості - безпідставні, оскільки на його спростування відповідачами не надано власного розрахунку та доказів, що підтверджують повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Отже доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для йогозміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова