Справа № 236/2133/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.

при секретарі Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обєднаної територіальної громади в м. Лиман в особі Лиманської міської ради, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відділ у Лиманському районі, ОСОБА_2 про визнання права власності на 5/6 часток земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2017 року до суду звернулась ОСОБА_1 до обєднаної територіальної громади в м. Лиман в особі Лиманської міської ради, третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відділ у Лиманському районі про визнання права власності на 5/6 часток земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 20.09.2014 року в с. Торське Краснолиманськго району Донецької області померла ОСОБА_3, яка відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 02.12.2011 року на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповідала ОСОБА_1 Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 5/6 часток земельної ділянки в розмірі 4,3906 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кіровської селищної ради та яке належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 009107, яку позивачка прийняла відповідно до ст. 1261,1268-1270 ЦК України. У звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, а саме оригінал державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку, державний нотаріус Краснолиманської державної нотаріальної контори своєю постановою від 18.04.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, на підставі чого позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій на заявлених вимогах наполягала, просила їх задовольнити(а.с.86).

Відповідача обєднану територіальну громаду в м. Лиман в особі Лиманської міської ради, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви ОСОБА_1 не висловив, просив розглядати справу без його участі(а.с.82-83).

Третю особу Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відділ у Лиманському районі було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак представник третьої особи в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви ОСОБА_1 не висловив, просив розглядати справу без його участі(а.с.48-51).

Третю особу ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви ОСОБА_1 не висловив(а.с.85).

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно зі ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до копії нотаріально посвідченого заповіту від 02.12.2011 року(а.с.10-11) на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила розпорядження, яким все своє майно на момент смерті заповідала Костюк(дошлюбне прізвище ОСОБА_3) Н.А.(а.с.55).

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть, виданого 27.01.2015 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, ОСОБА_3 померла 20.09.2014 року(а.с.12).

Після її смерті, відповідно до архівної копії, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області відділом у Лиманському районі, державного акту серії ДН № 009107 від 16.05.2003 року на право власності на земельну ділянку, на підставі рішення 05 сесії ІV скликання Кіровської селищної ради від 30 січня 2003 року № 4/5-31, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,3906 га на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0141(а.с.38).

Після смерті ОСОБА_3 єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину належним чином є ОСОБА_1, що підтверджується наданою інформацією державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_4 29.08.2017 року, в якій зазначено, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 20.09.2014 року, заведена спадкова справа № 35/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1, з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався(а.с.56); та додатковим повідомленням наданим 26.09.2017 року Лиманською державною нотаріальною конторою зазначено, що відповідно до ст.1241 ЦК України на обовязкову частку у спадщині був спадкоємець чоловік померлої ОСОБА_5, який спадщину прийняв, тому що мешкав разом із спадкодавицею до дня її смерті. Для того, щоб вирахувати розмір обовязкової частки, спадкоємицею була надана інформація щодо кола спадкоємців за законом, а саме: чоловік померлої ОСОБА_5, син померлої ОСОБА_2, а також онучка померлої ОСОБА_1, батько якої та син спадкодавці ОСОБА_6 помер 12 грудня 2012 року, у звязку із чим, обовязкова частка становить 1/6, а за заповітом залишається 5/6 часток(а.с.с.87).

Після смерті ОСОБА_3 заявниця звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, а саме на 5/6 часток земельної ділянки, однак під час прийняття необхідних документів з'ясувалося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 4,3906 га, що знаходиться на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, кадастровий номер :03:001:0141 на імя померлої(а.с.14 зворот). З огляду на це, державним нотаріусом 18.04.2015 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у вчиненні нотаріальних дій заявницею в судовому або адміністративному порядку оскаржена не була.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 ґрунтується на законі і її вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 5/6 часток земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 5/6 часток земельної ділянки площею 4,3906 га, кадастровий номер :03:001:0141, що знаходиться на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 20.09.2014 року в с. Торське Краснолиманського району Донецької області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 009107.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя-