Справа №: 398/2215/17
провадження №: 2/398/2116/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" жовтня 2017 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді: Соколової Р.І., за участю секретаря Лісовської Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,,-

ВС ТА Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 24 по вул. Андрія Демченка в м. Олександрії, у звязку з відсутністю відповідача у цьому помешканні понад рік без поважних причин.

Позов мотивує тим, що на підставі рішення постійнодіючого третейського суду при Асоціації «Українських виробників обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів» від 15 вересня 2008 року по справі № 114/15/09-2008, зареєстрованого Олександрійським КМБТІ 12 січня 2009 року за реєстр. № 5723/119 с 185, їй належить житловий будинок № 24, розташований по вул. А. Демченка в м. Олександрії Кіровоградської області.

Після того, як 25 квітня 2015 року її син ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3, за її згодою останню було зареєстровано в зазначеному житловому будинку.

На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 5 січня 2017 року шлюб між її сином та ОСОБА_2 було розірвано.

Фактично ж, відповідачка не мешкає у належному їй будинку без поважних причин, починаючи з 27 квітня 2016 року.

Крім того, зазначений факт підтверджується самою відповідачкою, яка при звернені до суду з позовом до її сина, ОСОБА_3, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в своїй позовній заяві зазначила, що починаючи з 27 квітня 2016р. вони проживають окремо, в різних населених пунктах.

На даний час відповідач фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки ОСОБА_2 добровільно не бажає зніматися з реєстрації місця проживання в належному їй будинку, вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, не заперечувала проти визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком № 24 по вул. Андрія Демченка в м.Олександрії. При цьому пояснила, що вона дійсно, починаючи 27 квітня 2016р., не проживає у зазначеному будинку, а свою відмову у знятті з реєстрації у спірному будинку пояснила тим, що не має де зареєструватись. На даний час разом з дитиною проживає у своєї матері, в с.Косівка Олександрійського району Кіровоградської області.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст.9 ЖК УРСР).

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником будинку №24 по вул. А.Демченка в м. Олександрії, що підтверджується рішення постійнодіючого третейського суду при Асоціації «Українських виробників обладнання для станції технічного обслуговування автомобілів» від 15 вересня 2008 року по справі № 114/15/09-2008.

12 січня 2009 року Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1Г було зареєстровано право власності на зазначений будинок (реєстр. № 5723/119 с 185) та видано технічний паспорт (ін.№ 8109).

Згідно довідки квартального комітету №47 Олександрійської міської ради від 17 червня 2017р. №233, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником будинку№24 по вул.А.Демченка в м. Олександрія, однак за вказаною адресою не зареєстрована. В будинку зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за даною адресою не проживають.

Даний факт підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 червня 2017р. в якому зазначено, що за адресою: м.Олександрія, вул. А.Демченка,24 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично не проживає, починаючи з 27 квітня 2016 року. Акт належним чином підписаний свідками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та головою квартального комітету №47 ОСОБА_11, які були присутні під час обстеження.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 пояснили, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, який знаходиться по сусідству з будинком позивача. Вони більше року не бачили відповідача, після того як вона виїхала з будинку минулої весни.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач в будинку № 24 по вул.А.Демченка в м. Олександрії не проживає з квітня 2016 року та не зверталася до суду з заявою про усунення перешкод в користуванні цим жилим приміщенням.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, який належить на праві приватної власності позивачу, а також власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (04.07.1991 р.н.) такою, що втратила право користування жилим будинком № 24 по вул. Андрія Демченка в м. Олександрії Кіровоградської області, у звязку з відсутністю відповідача у цьому помешканні понад один рік без поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.І.Соколова