Справа №295/4720/17
26.09.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді - Перекупка І.Г.,
при секретарі - Сидорець К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерство оборони України в особі 643 Управління начальника робіт до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, -
Сторони в судове засідання не з'явилися.
Прокурор Військової прокуратури Житомирського гарнізону подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник Міністерства оборони України Москаленко А.О. надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судові засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно вироку Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2017 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України.
Наказом Міністра оборони України № 622 від 24 вересня 2012 року ОСОБА_1 був призначений на посаду тимчасово виконуючого обов'язки начальника установи Міністерства оборони України «643 управління начальника робіт» (далі «643 УНР»), на якій він перебував до 1 липня 2013 року.
19 жовтня 2012 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків на посаді тимчасово виконуючого обов'язки начальника 643 УНР.
Відповідно до п. п. 6.3, 6.4, 6.6 «Положення про 643 Управління начальника робіт», затвердженого наказом Міністра оборони України №651 від 25.12.2008 (далі - Положення), ОСОБА_1, як т.в.о. начальника 643 Управління начальника робіт здійснює управління установою, самостійно вирішує питання її діяльності за винятком тих, що віднесені положенням до компетенції Органу управління майном та інших органів управління цією установою, та, окрім іншого, несе повну відповідальність за стан та діяльність установи, діє без довіреності від імені установи, представляє її в усіх вітчизняних та іноземних установах та організаціях, розпоряджається коштами майном установи відповідно до чинного законодавства України, укладає правочини, видає довіреності, відкриває в установах розрахункові (поточні) та інші рахунки, несе відповідальність за формування та виконання щорічного фінансового плану; видає накази і розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками Установи, тощо, тобто відповідно до займаної посади ОСОБА_1 виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов'язки, тому являвся службовою особою.
Однак, в квітні 2013 року ОСОБА_1 перебуваючи на посаді т.в.o. начальника 643 УНР, вирішив стати на злочинний шлях та зловживаючи своїм службовим становищем незаконно збагатити інших осіб за рахунок держави в особі 643 УНР.
Реалізуючи свій злочинний умисел, тимчасово виконуючий обов'язки начальника643 УНР ОСОБА_1, будучи службовою особою діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою розтрати державного майна, та незаконного збагачення інших осіб, всупереч ст.ст. 66, 73, 75 Господарського кодексу України, ст. 4, 6 ЗУ «Про управління об'єктами державної власності», зловживаючи своїм службовим становищем, у квітні 2013 року близько 14 год. 30 хв. перебуваючи на агрегатному складі 643 УНР за адресою: АДРЕСА_1, дав вказівку водіям 643 УНР - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та начальнику ремонтно - механічної майстерні 643 УНР - ОСОБА_5, не повідомивши про свої злочинний намір, передати ОСОБА_6 два гідроциліндри до екскаватора НОМЕР_2, які перебувають на балансі 643 УНР, а саме відвезти їх у с. Березівку, Житомирського району Житомирської області.
На момент передачі вказаних товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_6, договорів, на підставі яких передане це майно, укладено не було.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно із частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі.
У частині 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 1600 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.Г. Перекупка