Справа № 148/278/17 Провадження № 22-ц/772/1053/2017Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б., Оніщука В.В.

при секретарі: Агєєвій Г.В.

за участю прокурора Овчарук Т.М., представника позивача Ковтун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали скарги керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах Тульчинської районної ради на бездіяльність державного виконавця Тульчинського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за апеляційною скаргою скарги керівника Немирівської місцевої прокуратури на ухвалу Тульчинського районного суду від 06.03.2017 року ,-

В с т а н о в и л а :

15.02.2017 керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду із скаргою, зазначаючи що рішенням Тульчинського районного суду від 06.05.2016 року, яке набрало законної сили, задоволено позов керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах Тульчинської районної ради про стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 967 грн.90 коп. На виконання рішення видано виконавчий лист, який прокурором 03.01.2017 року подано до Тульчинського відділу ДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області. Державним виконавцем всупереч вимогам ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження винесена лише 25.01.2017 року, про що свідчить інформація із автоматизованої системи виконавчих проваджень.

При виконанні судового рішення державним виконавцем допущена протиправна бездіяльність. Всупереч вимогам ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» перевірка майнового стану боржника в 10-денний термін не проведена.

Просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Тульчинського районного відділу ДВС Лисиці С.В. Зобов'язати державного виконавця вжити заходів до реального виконання рішення суду шляхом отримання інформації про майновий стан боржника із органів ДПІ про отримання доходів, реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності у власності нерухомого майна, відділу Держгеокадастру у Тульчинському районі щодо наявності у власності земельних ділянок, управління ПФУ у Тульчинському районі щодо отримання боржником пенсії, Тульчинського районного центру зайнятості щодо отримання державної допомоги по безробіттю, Тульчинського МБТІ щодо наявності у боржника нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване до 2012 року, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо наявності акцій та цінних паперів, Держприродспоживслужби у Вінницькій області щодо наявності у боржника сільськогосподарської техніки, сервісного центру МВС щодо наявності у власності транспортних засобів, АТ КБ «Приватбанк», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Райффайзен БАНК Аваль», АТ «УкрГазбанк», АТ «Укр Сиббанк», АТ «Укрексімбангк», АТ «Укрсоцбанк» щодо наявності банківських рахунків.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 06.03.2017 року в задоволенні скарги керівника Немирівської місцевої прокуратури на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі керівник Немирівської місцевої прокуратури просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права, а скаргу - задовольнити. Зазначив, що виконавчий лист до Тульчинського районного відділу ДВС пред'явлено 03.01.2017, але всупереч вимогам ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження винесена лише 25.01.2017 року. Крім того, поза увагою суду залишились фактичні обставини справи, а саме те, що станом на 09.02.2017 року будь-які запити, спрямовані на перевірку майнового стану боржника, та відомості про отримання ним доходів у матеріалах виконавчого провадження були відсутні.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд виходив з того, що державним виконавцем Лисицею С.В. при виконанні судового рішення вчинені дії, передбачені ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», а несвоєчасність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання судового рішення викликана об'єктивними причинами - перебоями в роботі автоматизованої системи виконавчих проваджень. Також зазначив, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем встановлено місце роботи боржника та скеровано розпорядження про стягнення на його заробітну плату, оскільки у боржника є кошти для задоволення вимог стягувача.

З таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі дослідив обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Встановлено та не заперечується сторонами, що виконавчий лист № 148/668/16-ц, виданий 09.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, 03.01.2017 року пред'явлено до виконання до Тульчинського районного відділу ДВС.

Лише 25.01.2017 постановою державного виконавця Тульчинського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження.

Інших докази з виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні.

Постановляючи ухвалу, суд обґрунтував свої висновки поясненнями державного виконавця про те, що несвоєчасність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання судового рішення викликана перебоями у роботі автоматизованої системи виконавчих проваджень, та вказані твердження не спростовано скаржником.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пояснення державного виконавця про поважність причин бездіяльності перебої у роботі автоматизованої системи виконавчих проваджень не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а покладання судом обов'язку щодо спростування указаних тверджень на скаржника не відповідають вимогам ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України.

З технічного судового засідання від 06.03.2017 року не можливо визначити які саме матеріали виконавчого провадження були оглянуті, оскільки не конкретизовано назви документів, їх дати, та зміст, також не вирішено питання щодо можливості залучення копій таких документів до матеріалів справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову задоволенні скарги у повному обсязі, оскільки вчинення дій з примусово виконання рішення в ході розгляду справи не свідчить про відсутність фактів бездіяльності державного виконавця в певний період.

Вказаним обставинам суд належної оцінки не надав, взявши до уваги пояснення державного виконавця, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, у зв'язку з відсутністю необхідного обсягу відомостей щодо оголошених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, судом допущено неповноту встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи, чим порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи, і ці порушення були допущені судом першої інстанції, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу керівника Немирівської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду від 06.03.2017 року скасувати, а матеріали скарги керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах Тульчинської районної ради на бездіяльність державного виконавця Тульчинського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: С.Г. Копаничук

Судді: /підписи/ В.В. Оніщук

Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом: