Ухвала

іменем україни

02 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справЄвтушенко О.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду

м. Києва від 11 жовтня 2016 року, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року,

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду

м. Києва від 19 квітня 2016 року постановленої за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від

18 березня 2004 року.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від

27 серпня 2014 року збільшено розмір аліментів стягнутих рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з

400 грн до 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитини повноліття.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня

2016 року заяву задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року скасовано та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від

12 вересня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 400 грн до 550 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року залишено без змін.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про перегляд судового рішення у формі ухвали у звʼязку з нововиявленими обставинами, у якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року та призначити справу до розгляду за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського районного суд ум. Києва від 11 жовтня

2016 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, яка постановлена за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпровського районного суду

м. Києва від 11 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року про відмову в прийнятті заяви про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів повернуто до Дніпровського районного суду м. Києва для прийняття рішення відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від

18 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року повернуто заявнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, за касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року. Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, разом з доданими до неї матеріалами повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою Дніпровського районного суду

м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2017 року, ОСОБА_2 оскаржила їх в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою про перегляд справи за ново виявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Одночасно до касаційної скарги скаржником додано клопотання в якому скаржник ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у разі пропущення встановленого законом строку на касаційне оскарження з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від

18 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від

27 лютого 2017 року підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску є поважними.

Однак, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року слід відмовити з таких підстав.

Пунктом 2 частини 4 статті 328 ЦПК України визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року в апеляційному порядку по суті не переглядалась, а тому касаційне провадження на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від

18 листопада 2016 року не може бути відкрите на підставі положень пункту 2 частини 4 статті 328 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу.

Також необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року на підставі пункту 4 частини 4 статті 328 ЦПК України, оскільки як вбачається із матеріалів касаційного провадження, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2016 рок відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від

11 жовтня 2016 року на підставі положень п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, а тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня

2016 року на підставі положень п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Разом з тим, слід відмовити у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпровського районного суду

м. Києва від 18 листопада 2016 року виходив із того, що вказані ухвали суду першої інстанції не підлягають оскарженню в апеляційному порядку відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. І ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від

11 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК України можливості оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали суду, а також повернення апеляційної скарги особі, не передбачено.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду

м. Києва від 11 жовтня 2016 року, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у звʼязку з нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року постановленої за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ: О.І.Євтушенко