Справа № 148/1280/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі : головуючого судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту,-

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, яка проживала у АДРЕСА_1, та яка була не рідною бабою заявника, нікого з рідних у неї не було, підтримувала близькі стосунки виключно з заявником та його матір'ю.

Коли заявник досяг віку одного року його мати у зв'язку з важким матеріальним становищем вимушена була майже постійно перебувати за межами Вінницької області на сезонних та періодичних роботах через необхідність утримувати і забезпечувати сім'ю.

У зв'язку з зазначеними обставинами мати заявника і ОСОБА_3 досягнули домовленості про те, що ОСОБА_1 постійно проживатиме разом з останньою. Таким чином, починаючи з 1987 року і по день смерті ОСОБА_3 та заявник проживав разом з останньою і перебував на її утриманні.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, заявник є єдиним її спадкоємцем, оскільки на момент спільного проживання з спадкодавицею був непрацездатною малолітньою особою, а тому згідно ст. 531 ЦК УРСР 1963, який діяв на момент виникнення правовідносин, відноситься до спадкоємців за законом.

У зв'язку з тим, що заявник позбавлений можливості будь-яким іншим чином підтвердити факт спільного проживання з ОСОБА_2, у період з 1987 - 02.04.1977, він звернувся до суду з даною заявою.

Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, однак Клебанська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, надіслала суду повідомлення за № 119 від 27.09.2017, про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні надали пояснення згідно яких ОСОБА_1 постійно до дня смерті проживав та перебував на утриманні ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

У відповідності до довідки № 447 від 22.05.2017, виданої Клебанською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 (а.с. 6).

Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 11, 15, 18, 57-60, 88, 209 -213, п. 1 ст. 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт, а саме, що: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на утриманні ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, у період з 1987 - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судові витрати залишити за учасниками процесу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: