АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3294/17 Головуючий 1-ї інстанції - Гримайло А.М.
Справа №642/1257/17 Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з вищеназваним позовом, а також із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони продажу і будь-якого відчуження житлового будинку АДРЕСА_1

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 03.04.2017року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 03.04.2017року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову скасувати та постановити нову про задоволення заяви, вказуючи на її незаконність та необґрунтованість і таку, що винесена з порушенням норм процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

У ст.152 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову.

Перераховуючи в ч.1 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову та зазначаючи в ч.2 цієї статті про право суду вжити інші види, законодавець не надає суду право самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання, або відмовити у його задоволенні.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п.1) ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи ухвалу від 03.04.2017року та залишаючи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову без задоволення, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у разі задоволення позовних вимог існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення у майбутньому, а тому не можна визнати застосування таких заходів забезпечення позову доцільним та співрозмірним.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 існує з приводу нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, на даний час власником спірної житлового будинку є відповідач - ОСОБА_3

У своїй заяві про забезпечення позову від 16.03.2017року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив встановити заборону продажу і будь-якого відчуження вищевказаного житлового будинку, посилаючись на те, що оскільки відповідач маючи на руках правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок, остання має безперешкодну можливість до вирішення судом справи по суті здійснити його відчуження, що у свою чергу утруднить або взагалі зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду.

Оскільки предметом спору є спірне нерухоме майно, і застосування такого засобу забезпечення позову уможливить його відчуження на період розгляду справи по суті заявлених вимог, колегія суддів вважає, що існують всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно п.2) ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2), 312ч.1п.2), 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 продаж і будь-яке відчуження житлового будинку АДРЕСА_1

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -