Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1522/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2017 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

з участю секретаря - Климус Г.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Васловівці в особі Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Васловівці Заставнівського району про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Васловівці, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 та визнати право власності на будівельні матеріали, які були використані при будівництві самочинно збудованої літньої кухні та сараю за цією ж адресою.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області, яку вона відповідно до заповіту від 02.04.1998 року який зареєстрований в реєстрі під №4 та посвідчений секретарем Васловівської сільської ради та на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла їй. Спадкоємці, котрі б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні.

Зазначає, що вона від спадщини не відмовилася, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла вчасно, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, доглядаючи за будинком, обробляючи земельну ділянку та сплачуючи податок за неї.

З метою оформлення спадщини, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий будинок, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на дане майно за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно».

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що видно із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.09.1998 року (а.с. 8). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області.

Відповідно до ст.ст. 524, 525, 526, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Судом встановлено, що 02.04.1998 року спадкодавець ОСОБА_3 вчинила заповіт, яким все моє майно заповіла позивачу по справі, що вбачається із заяви ОСОБА_1 до Заставніської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка витребувана судом та досліджена.

Відповідно до ст. ст. 534, 535 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

На виконання зазначених вимог закону судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку спадкового майна померлої ОСОБА_3 при спадкуванні за заповітом відсутні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 від спадщини не відмовилася, в шестимісячний термін втупила в управління та володіння спадковим майном: обробляла присадибну земельну ділянку, провела ремонт будинку, що є об'єктом спадкового майна. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Васловівської сільської ради №1081 від 18.07.2017 року (а.с. 9). Спадкове майно перебуває у фактичному користуванні у позивача, інших претендентів на спадщину не має.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і такий факт необхідно встановити.

Відповідно до ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3, що вбачається із вищевказаної заяви №27 від 17.01.2017 року, витребуваної судом, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №835/02-31 від 05.09.2017 року (а.с. 11) та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46444197 від 17.01.2017 року (а.с. 19).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

З довідки виконавчого комітету Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1082 від 18.07.2017 р. вбачається, що згідно земельно-шнурової книги Васловівської сільської ради під особистим рахунком №775 числиться домогосподарство ОСОБА_4 за яким закріплено земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,01га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10). Вказане видно також і з копії по господарської книги (а.с. 20-31), в якій ОСОБА_4 зазначений як голова домогосподарства.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок, спадкоємцем якого була дружина, ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд приходить до висновку, що остання набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_1, як спадкоємицею майна померлої ОСОБА_3 за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 12), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 13), довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №151 від 12.05.2017 року (а.с. 18) житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1972 році, його вартість становить 65633 (шістдесят п'ять тисяч шістсот тридцять три) гривні.

За вказаних обставин, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області обґрунтовані і їх слід задовольнити

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №151 від 12.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 за життя було самочинно зведено літню кухню та сарай, що, відповідно, в плані зазначені під літ. «Б», «В», загальною вартістю 11960 гривень (а.с. 18)

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно з листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

З урахуванням вказаного, враховуючи те, що за життя ОСОБА_4 не набув права власності на об'єкт самочинного будівництва - господарських будівель у вигляді літньої кухні та сараю, що розташовані по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області, то він вважався власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Таким чином, внаслідок смерті ОСОБА_4 припинилося його право власності на будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва літньої кухні та сараю, що розташовані по АДРЕСА_1 Заставнівського району Чернівецької області та відкрилася спадщина на усі права та обов'язки, що йому належали, які прийняла, проте не оформила належним чином його дружина ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В п. 7 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» сказано, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З урахуванням викладеного, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали, що були використані при будівництві самочинно збудованої літньої кухні літ. «Б» вартістю 4746грн. та сараю літ. «В» вартістю 7214грн., що розташовані по АДРЕСА_1 Заставнівського району, Чернівецької області обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524, 525, 526, 527, 534, 535, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 11, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Васловівці.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 інвентаризаційною вартістю 65633грн., що складається з житлового будинку означеного в плані під літ. «А» вартістю 53877грн., вбиральні літ.«Г» вартістю 2215грн., огорожі №1-2 вартістю 8484грн., криниці вартістю 1057грн. в порядку спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. в с. Васловівці.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на будівельні матеріали, що були використані при будівництві самочинно збудованої літньої кухні літ. «Б» вартістю 4746грн. та сараю літ. «В» вартістю 7214грн., що розташовані по АДРЕСА_1 Заставнівського району, Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Васловівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.С. Стрілець