Справа № 147/214/17
Провадження № 2/147/333/17
23.05.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошина І.А.,
за участі секретаря судового засідання Чудак Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення коштів на її утримання та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014 року. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач залишив сімю та в даний час проживає зі своїми батьками, коштів на утримання сина не виділяє. ОСОБА_1 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, її дохід щомісячно складає 860,00 грн. ОСОБА_2 фізично здоровий, виплат по виконавчих листах немає. Тому позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.11.2014 року виконавчим комітетом Будянської сільської ради, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, стягнути з ОСОБА_2 на її утримання 500,00 грн. щомісячно до досягнення сином 3-х річного віку. Також просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище Погорілець.
ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином судовою повісткою, надісланою за місцем його реєстрації та проживання, телефонограмою. Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано.
Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу та стягнення аліментів.
Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 25.11.2014 року у виконавчому комітеті Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області за актовим записом №12 (а.с.4).
За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 328872 (а.с.5).
Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.
Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін.
З огляду на вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - існує формально, а тому підлягає розірванню.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Позивач виявила бажання змінити своє теперішнє прізвище на дошлюбне.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З копії свідоцтва про народження серії І-АМ №328872 видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 (а.с. 5).
Згідно довідки № 75 від 16.02.2017 року, виданої виконкомом Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно довідки №290 від 17.02.2017 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА, ОСОБА_1 отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. (а.с.6).
Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, і до досягнення сином повноліття.
Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні.
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими.
Доказів того, що у відповідача на утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, що мають значення для визначення розміру аліментів, суду подано не було.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., до досягнення сином повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам дитини.
Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України.
Також позивач ОСОБА_1 просить про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 500, 00 гривень до досягнення сином трьох років.
В силу ст. ст. 75, 84 ч.2 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище позивача та матеріальне становище відповідача.
Згідно ст. 80 ч.1, 2 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
За таких обставин, виходячи із засад справедливості, враховуючи, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання сина, так і на утримання дружини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягання сином трирічного віку.
Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640,00 грн. судового збору, сплачених при подачі до суду позову про розірвання шлюбу, витрати на правову допомогу адвоката в сумі, підтвердженій фінансовим документом в розмірі 500,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів.
На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 158, 174, 197, 212, 213-215, ЦПК України, керуючись ст. ст. 75,84, 105, 110, 112 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, -
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Погорілець) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 11 листопада 2014 року у виконавчому комітеті Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 12 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «Погорілець».
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, виданий 09.08.2010 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, що складає 1000,00 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.03.2017 року і до досягнення сином повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, виданий 09.08.2010 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 500,00 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.03.2017 року, до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок грн. )00 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 500,00( пятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок грн.) 00 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя