АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Литвинова І.В.
№22-ц/796/5883/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №757/4778/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А

13 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що 22.02.2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту №110-Ф-08, згідно умов якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 300 000 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

29 квітня 2008 року, 20 лютого 2009 року, 11 серпня 2009 року, 30 вересня 2009 року, 19 лютого 2010 року, 21 лютого 2011 року, 19 серпня 2011 року, 19 березня 2012 року між ними укладалися Договори про внесення змін до Кредитного договору відповідно №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 та №9.

Договором №8 про внесення змін до Кредитного договору від 01.03.2012 року внесено зміни до п. 1.1: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 080 564,66 доларів США зі сплатою 11 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2015 року, надалі за текстом «кредит» на умовах, визначених цим договором.».

Банк виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі, однак боржник прийняті на себе зобов'язання не виконала належним чином, у зв'язку з чим у неї станом на 01.02.2015 року утворилася заборгованість:

- заборгованість по кредиту - 360 095,30 доларів США, що за офіційним курсом на 01.02.2015 року становить 5 818 353,96 грн;

- заборгованість по процентах - 39 785,39 доларів США, що за офіційним курсом на 01.02.2015 року становить 642 845,05 грн;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 717 768,98 грн;

- пеня за прострочення сплати процентів - 80 647,65 грн;

- розрахунок основного зобов'язання (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 92 962 грн;

- розрахунок процентів (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 9 951,24 грн.

З урахуванням наведеного банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за Кредитним договором про надання споживчого кредиту №110-Ф-08 від 22 лютого 2008 року в сумі: заборгованість по кредиту - 360 095,30 доларів США, що за офіційним курсом становить 5 818 353,96 грн, заборгованість по процентах - 39 785,39 доларів США, що за офіційним курсом становить 642 845,05 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 717 768,98 грн, пеня за прострочення сплати процентів - 80 647,65 грн, розрахунок основного зобов'язання (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 92 962 грн; розрахунок процентів (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 9 951,24 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 455 663,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 7 362 528 грн 88 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 8000 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 р.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому, судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що до суду було подано клопотання про призначення фінансово-кредитної експертизи, необхідність якої було мотивовано тим, що відповідач зверталася до позивача стосовно можливості погашення або викупу на торгах заборгованості за кредитним договором, але у банку немає загального, повного та обґрунтованого розрахунку заборгованості з урахуванням строку позовної давності до окремих платежів, підтвердження погашення згідно графіку платежів чи часткове щомісячне погашення платежів.

Проте, судом не було розглянуте дане клопотання, чим порушено та обмежено процесуальні права відповідача і щодо застосування строку позовної давності.

ПАТ «Брокбізнесбанк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення їм поштових відправлень відповідно 21.04.2017 року та 24.04.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір про надання споживчого кредиту №110-Ф-08, згідно п. 1.1, 1.2 якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 300 000 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2009 року. Погашення відсотків за користуванням ним здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа. (а.с. 9 т. 1)

29 квітня 2008 року між сторонами укладено Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого п. 4.2.8 Кредитного договору викладено в наступній редакції: «Позичальник зобов'язується в термін до 30.06.2008 року надати банку у якості додаткового забезпечення цього договору нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке може належати, у тому числі, майновим поручителям. У разі невиконання позичальником зобов'язань згідно цього пункту договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту або збільшити відсоткову ставку за цим договором на 5% відсотків.» (а.с. 10 т. 1)

20 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №2 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого п. 1.1 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 300 000 доларів США 00 центів зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2010 року, надалі за текстом «Кредит» на умовах, визначених цим договором.» (а. с. 11 т. 1)

11 серпня 2009 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір №3 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого п. 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа, погашення відсотків за липень-серпень 2009 р. здійснюється позичальником до 01 жовтня 2009 р. Погашення кредиту здійснюється в кінці строку дії кредитного договору.» (а.с. 12)

30 вересня 2009 року між банком та позичальником укладено Договір №4 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого п. 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа, погашення відсотків за липень-грудень 2009 р. здійснюється позичальником до 15 січня 2010 р. Погашення кредиту здійснюється в кінці строку дії кредитного договору.» (а.с. 13 т. 1)

19 лютого 2010 року між сторонами укладено Договір №5 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого п. 1.1, 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1300000 доларів США 00 центів зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2011 року, надалі за текстом «Кредит» на умовах, визначених цим договором. Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа, погашення відсотків, нарахованих до 28.02.2010 р. здійснюється позичальником до 15 липня 2010 р. Погашення кредиту, починаючи з липня 2010 p., здійснюється щомісячно в сумі не менш ніж 1 000 доларів США, погашення залишку кредиту здійснюється в кінці строку дії Кредитного договору.» (а.с. 14 т. 1)

21 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №6 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого п. 1.1 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 300 000 доларів США 00 центів зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2011 року, надалі за текстом «Кредит» на умовах, визначених цим договором.» (а.с. 15 т. 1)

19 серпня 2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір №7 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого п. 1.1, 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 300 000 доларів США 00 центів зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2015 року, надалі за текстом «Кредит» на умовах, визначених цим договором. Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа. Погашення кредиту, починаючи з вересня 2011 p., здійснюється щомісячно в сумі не менш ніж 26 155 доларів США із остаточним повним погашенням отриманих сум кредиту до кінця терміну договору, вказаного в п. 1.1. цього договору.» (а.с. 16 т. 1)

01 березня 2012 року між банком та позичальником укладено Договір №8 про внесення змін до Кредитного договору, відповідно до якого п. 1.1, 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 1 080 564,66 доларів США зі сплатою 11 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21 лютого 2015 року, надалі за текстом «Кредит» на умовах, визначених цим договором. Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа. Погашення кредиту, починаючи з березня 2012 p., здійснюється щомісячно в сумі не менш ніж 30 016 доларів США із остаточним повним погашенням отриманих сум кредиту до кінця терміну договору, вказаного в п. 1.1. цього договору.» (а.с. 17 т. 1)

19 березня 2012 року між сторонами укладено Договір №9 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого п. 1.2 Кредитного договору викладено у наступній редакції: «Погашення відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно включно до 15-го числа. Погашення кредиту, починаючи з березня 2012 p., здійснюється щомісячно в сумі не менш ніж 30 016 доларів США із остаточним повним погашенням отриманих сум кредиту до кінця терміну договору, вказаного в п. 1.1. цього договору. Строк оплати щомісячного платежу за березень 2012 року в розмірі 30 016 доларів США до 30 квітня 2012 р.» (а.с. 18т. 1)

У п. 3.1, 2.4 Кредитного договору передбачено, що надання кредиту здійснюється у готівковій формі через касу банку. Повернення кредиту та сплати відсотків здійснюється на рахунок НОМЕР_1 в банку включно до 15 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані відсотки.

Сторонами не заперечується, що банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши ОСОБА_2 кредит.

Відповідно положень статей 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підпунктом 4.2.2 п. 4.2 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується забезпечити повернення одержаного кредиту в повному обсязі із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, комісією за супроводження кредиту та можливими штрафними санкціями відповідно до умов даного договору згідно із графіком, вказаним в п. 1.2 цього договору.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом банк зазначав, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим у неї станом на 01.02.2015 року утворилася заборгованість:

- заборгованість по кредиту - 360 095,30 доларів США, що за офіційним курсом на 01.02.2015 року становить 5 818 353,96 грн;

- заборгованість по процентах - 39 785,39 доларів США, що за офіційним курсом на 01.02.2015 року становить 642 845,05 грн;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 717 768,98 грн;

- пеня за прострочення сплати процентів - 80 647,65 грн;

- розрахунок основного зобов'язання (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 92 962 грн;

- розрахунок процентів (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 9 951,24 грн.

Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором вбачається, що позичальник порушувала умови Кредитного договору щодо порядку погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. (а.с. 19-22 т. 1)

У п. 3.2 Кредитного договору сторони погодили, що за наявності заборгованості позичальника за кредитом та/або процентами за користування ним, сторони дійшли згоди, що в першу чергу сплаті підлягають прострочені проценти, а після повного їх погашення сплаті підлягає сума кредиту. Сторони встановлюють, що банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості.

Саме згідно п. 3.2 Кредитного договору банком і зараховувалися кошти, сплачені ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

В апеляційній скарзі представник апелянта зазначає, що до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення фінансово-кредитної експертизи, проте воно не було розглянуте, чим порушено та обмежено процесуальні права відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 грудня 2016 року до суду дійсно було подано клопотання про призначення фінансово-кредитної експертизи. (а.с. 179-182 т. 1)

Із журналу судового засідання від 26.01.2017 року вбачається, що суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу та його представнику в задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки стороною не доведено необхідність призначення такого виду експертизи. (а.с. 188 т. 1)

Отже, наведеним вище спростовуються доводи представника апелянта щодо нерозгляду заявленого клопотання.

Крім того, до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_3 було подано аналогічне клопотання про призначення про призначення фінансово-кредитної експертизи.

Колегією суддів протокольною ухвалою у задоволенні заявленого клопотання відмовлено, оскільки матеріали справи містять докази щодо розміру заборгованості.

Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором вбачається, що станом на 01.02.2015 року у ОСОБА_2 залишилася заборгованість по кредиту в розмірі 360 095,30 доларів США. Дана сума розрахована банком з урахуванням сум, сплачених позичальником з 14.05.2008 року по 21.02.2014 року включно. (а.с. 19 т. 1)

Також з даного розрахунку вбачається, що відповідач останній платіж із погашення відсотків за користування кредитом здійснила 14.02.2014 року, з 28.02.2014 року по 30.01.2015 року їй нарахована заборгованість по процентах, яка станом на 01.02.2015 року становить 39 785,39 доларів. (а.с. 19-20 т. 1)

Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Наданий ПАТ «Брокбізнесбанк» розрахунок заборгованості за кредитом та процентах за користування кредитом містить дати та суми погашення кредиту, дати, суми нарахування відсотків за користування кредитом та дати, суми їх сплати. Отже, даний розрахунок є належним та допустимим доказом у справі, оскільки відповідач та її представник не надали суду жодного доказу, який би свідчив про те, що зазначені в розрахунку суми сплачених платежів чи дати внесення платежів не відповідають дійсності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає таке.

У клопотанні про призначення експертизи представник ОСОБА_3 зазначав, що розрахунок банком надано без урахування строку позовної даності як загальної, так і спеціальної. При цьому, посилався на норми ЦПК України, які регулюють позовну давність.

Колегія суддів приходить до висновку, що представником відповідача таким чином було відображене клопотання про застосування позовної давності щодо стягнення пені.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом до суду 13.02.2015 року (а.с. 37 т. 1), а просив стягнути заборгованість по кредиту та процентам станом на 01.02.2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості заборгованість по кредиту в ОСОБА_2 виникла з 22.02.2014 року, а заборгованість по процентам з 28.02.2014 року. (а.с. 19-20 т. 1)

Із наведеного слідує, що банком не пропущений строк для пред'явлення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентах за користування ним.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У ч. 3 ст. 549 ЦК України зазначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банк нарахував пеню за прострочення кредиту з урахуванням відповідної суми простроченого платежу та розміру пені, передбаченої договором, за такі періоди: 16.09.2011-13.10.2011 рр., 14.10.2011-29.02.2012 рр., 16.10.2011-29.02.2012 рр., 16.11.2011-29.02.2012 рр., 16.12.2011-29.02.2012 рр., 16.01.2012-29.02.2012 рр., 16.02.2012-29.02.2012 рр., 16.04.2012-27.04.2012 рр., 16.05.2012-17.05.2012 рр., 16.06.2012-19.06.2012 рр., 16.07.2012-19.07.2012 рр., 16.08.2012-20.08.2012 рр., 16.09.2012-16.09.2012 рр., 17.09.2012-19.09.2012 рр., 16.10.2012-21.10.2012 рр., 16.11.2012-19.11.2012 рр., 16.12.2012-19.12.2012 рр., 16.01.2013-17.01.2013 рр., 16.02.2013-19.02.2013 рр., 16.03.2013-19.03.2013 рр., 16.04.2013-18.04.2013 рр., 16.05.2013-19.05.2013 рр., 16.06.2013-19.06.2013 рр., 16.07.2013-17.07.2013 рр., 16.08.203-18.08.2013 рр., 16.09.2013-17.09.2013 рр., 16.10.2013-17.10.2013 рр., 16.11.2013-19.11.2013 рр., 16.12.2013-19.12.2013 рр., 16.01.2014-19.01.2014 рр., 16.02.2014-19.02.2014 рр., 20.02.2014-20.02.2014 рр., 16.03.2014-14.04.2014 рр., 15.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.06.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.07.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.09.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.10.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.11.2014-31.01.2015 рр., 16.12.2014-31.01.2015 рр., 16.01.2015-31.01.2015 рр. Станом на 01.02.2015 року розмір пені за прострочення кредиту становить 717 768,98 грн. (а.с. 21 т. 1)

Пеню за прострочення сплати процентів з урахуванням відповідної суми простроченого платежу та розміру пені, передбаченої договором, позивач нарахував за такі періоди: 16.01.2010-19.01.2010 рр., 16.01.2010-19.01.2010 рр., 20.01.2010-16.02.2010 рр., 17.02.2010-18.02.2010 рр., 16.01.2010-18.02.2010 рр., 16.01.2010-18.02.2010 рр., 16.02.2010-18.02.2010 рр., 16.07.2012-19.07.2012 рр., 16.09.2012-16.09.2012 рр., 16.03.2014-14.04.2014 рр., 15.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.05.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.06.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.07.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.08.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.09.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.10.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.11.2014-31.01.2015 рр., 16.12.2014-31.01.2015 рр., 16.01.2015-31.01.2015 рр. Станом на 01.02.2015 року пеня за прострочення сплати процентів становить 80 647,65 грн. (а.с. 21 т. 1)

Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України, з ОСОБА_2 на користь банку підлягає стягненню пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 622 069,17 грн за періоди: 16.02.2014-19.02.2014 рр., 20.02.2014-20.02.2014 рр., 16.03.2014-14.04.2014 рр., 15.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.06.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.07.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.09.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.10.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.11.2014-31.01.2015 рр., 16.12.2014-31.01.2015 рр., 16.01.2015 31.01.2015 рр., та пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 68 414,14 грн за періоди: 16.03.2014-14.04.2014 рр., 15.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.04.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.05.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.06.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.07.2014-16.07.2014 рр., 17.07.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.08.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.09.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.10.2014-12.11.2014 рр., 13.11.2014-31.01.2015 рр., 16.11.2014-31.01.2015 рр., 16.12.2014-31.01.2015 рр., 16.01.2015-31.01.2015 роки.

На наведене вище суд першої інстанції не звернув уваги та при розгляді справи не врахував доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності при стягненні пені.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення пені за прострочення сплати кредиту та процентів підлягає зміні шляхом зменшення заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту з 717 768,98 грн до 622 069,17 грн та зменшення заборгованості по пені за прострочення сплати процентів з 80 647,65 грн до 68 414,14 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Разом з тим, задовольняючи позов в повному обсязі суд ухвалив стягнути всі платежі однією сумою в розмірі 455 663,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 7 362 528 грн 88 коп., що не відповідає вимогам закону, оскільки заборгованість по пені та 3% процентах річних необхідно визначати та стягувати в гривнях.

Згідно позовної заяви банк просив стягнути окремо заборгованість по кредиту, по процентах, пеню за прострочення сплати кредиту та сплати процентів, 3% річних за неправомірне користування кредитом та користування процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Хоча представник апелянта в апеляційній скарзі на зазначене не посилався, однак у силу ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог і викладення резолютивної частини рішення суду відповідно до заявлених вимог.

Згідно частин 1, 3, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог та те, що при зверненні до суду з позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» був звільнений від сплати судового збору, з ОСОБА_2 в дохід держави за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 600 грн 43 коп., а з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги - 58 грн 92 коп.

Керуючись ст. 256-257, ч. 2 ст. 258, ст. 525-526, ст. 546, ч. 3 ст. 549, ст. 625, ст. 1054, ч. 1 ст. 1049 ЦПК України, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за Кредитним договором про надання споживчого кредиту №110-Ф-08 від 22 лютого 2008 року, яка складається із:

- заборгованості по кредиту - 360 095,30 доларів США, що за офіційним курсом становить 5 818 353 грн 96 коп.;

- заборгованості по процентах - 39 785,39 доларів США, що за офіційним курсом становить 642 845 грн 05 коп.;

- пені за прострочення сплати кредиту - 622 069 грн 17 коп.;

- пені за прострочення сплати процентів - 68 414 грн 14 коп.;

- 3% річних по заборгованості за кредитом - 92 962 грн;

- 3% річних по заборгованості по процентах - 9 951,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» судовий збір у розмірі 3 600 грн 43 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 58 грн 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва