У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року Державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - ДП «ОГХК») звернулося до суду з указаним вище позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь суму безпідставно набутих коштів в розмірі 6 711 грн 76 коп. та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 31 березня 2016 року ОСОБА_4 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України був звільнений з посади майстра зміни залізничного цеху філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» (далі - філія «ВГМК») ДП «ОГХК».

Під час звільнення з відповідачем було повністю проведено розрахунок, а саме нараховано та виплачено серед іншого вихідну допомогу при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі 6 711 грн 76 коп. Нарахування та виплата наведеної вище допомоги проводиться виключно під час звільнення працівника.

На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року у справі №174/249/16-ц про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_4 було поновлено на посаді майстра зміни залізничного цеху філії «ВГМК» ДП «ОГХК» з 01 квітня 2016 року.

У зв'язку з викладеним, позивач вважав, що допомога при звільненні виплачена відповідачеві є безпідставною і підлягає поверненню.

Також позивач зазначав, що єдиною підставою для задоволення позовної заяви відповідача про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, була відсутність погодження його звільнення з профспілковою організацією.

При цьому філія «ВГМК» ДП «ОГХК» не мала змоги отримати таке погодження, оскільки станом на 31 березня 2016 року у позивача була відсутня інформація про членство відповідача в будь-якій профспілковій організації, зокрема, і в ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК», а отже філією «ВГМК» ДП «ОГХК» було цілком правомірно прийнято рішення про його звільнення з 31 березня 2016 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, без погодження з будь-якою профспілковою організацією.

За таких обставин позивач вважав що відповідач умисно не повідомляв позивача про своє членство в ПП «Свободу праці» ДП «ОГХК» для того, щоб мати можливість в судовому порядку оскаржити дії філії «ВГМК» ДП «ОГХК», щодо його звільнення, на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, та безпідставно отримати додаткові кошти.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (правонаступник ДП «ОГХК») просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП «ОГХК».

Наказом № 165 від 31 березня 2016 року ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці).

За наданим позивачем довідкою-розрахунком за березень 2016 року ОСОБА_4 нараховані належні останньому при звільненні виплати у сумі 15 895 грн 44 коп., у тому числі 6 711 грн 76 коп. у якості вихідної допомоги.

За відомостями позивача, на банківський рахунок ОСОБА_4 за березень 2016 року перераховано 10 336 грн 84 коп.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2016 року у справі № 174/249/16-ц ухвалено поновити ОСОБА_4 на роботі у філії «ВГМК» ДП «ОГХК» зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 7 623 грн за період з 01 квітня 2016 року по 25 травня 2016 року.

Наказом № 469-П від 03 квітня 2016 року ОСОБА_4 був поновлений на посаді майстра зміни транспортно-експедиційного управління залізничного цеху з 01 квітня 2016 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що позивачем не надано доказів, стосовно того, що вихідна допомога у сумі 6 711 грн 76 коп. була виплачена відповідачу недобровільно, внаслідок лічильної (рахункової) помилки, або внаслідок недобросовісності з боку відповідача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про правомірність звільнення ОСОБА_4 без погодження з профспілковою організацією; про недобросовісність ОСОБА_4, яка виразилась у тому, що він не проінформував роботодавця про своє членство у профспілковій організації; про неврахування судом у рішенні від 25 травня 2016 року оспорюваної суми вихідної допомоги при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, їх висновків не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко