ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фастівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАВНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його двоюрідний брат ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на 5/17 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1. Заповіту покійний не залишив, спадкоємців за законом не мав. Зазначена частина житлового будинку належала матері спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем, фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав у частині будинку, проте до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Позивач у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на 5/17 частин будинку та не пред'явлено документів, які підтверджують родинні стосунки.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив судвстановити факт родинних стосунків між ним та ОСОБА_3, а саме що ОСОБА_3 є двоюрідним братом ОСОБА_1; встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнати за позивачем право власності на 5/17 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, просили вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матір'ю записана ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7) та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 5/17 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 10.01.1980 року ОСОБА_4 належить 5/17 частин вказаного будинку (а.с. 21).

Відповідно до технічного паспорта, інвентарний номер 3033, реєстровий номер 2067, ОСОБА_4 належить 5/17 частин вказаного житлового будинку. (а.с. 17-19)

Як вбачається з довідки № 273 від 13.03.2017 року виданої КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації, 5/17 частин будинку АДРЕСА_1 належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Фастівською міськдержконторою від 10.01.1980 року (а.с. 20).

На підставі ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ОСОБА_3 прийняв спадкове майно, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, однак ним не були вчинені передбачені законом дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Оскільки після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 прийняв спадщину на підставі ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, тому фактично набув речові права на 5/17 частин житлового будинку, що належали його матері на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 січня 1980 року.

З приводу встановлення факту родинних стосунків між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1, батьком записаний ОСОБА_7 (а.с. 25).

Як вже було зазначено, матір'ю ОСОБА_3 є ОСОБА_4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища, наданим Фастівським МРВ РАЦС головного територіального управління юстиції у Київській області 27.10.2016 року, ОСОБА_4 при реєстрації шлюбу 29.11.1974 року змінила своє прізвище на «ОСОБА_4» (а.с. 11).

Факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а саме що вони є рідними братом та сестрою, підтверджується співпадінням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в наданих суду документах.

Виходячи з цього, у суду є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, були двоюрідними братами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, про що 12 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний запис за № 227 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилась спадщина на 5/17 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Заповіту за своє життя ОСОБА_3 не склав, тому спадкування на майно повинно здійснюватись за законом.

Відповідно до ст. 1265 Цивільного кодексу України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 батько позивача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер (а.с.9).

Спадкоємцями за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_3 є позивач.

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус листом від 20.10.2016 року №1243/02-17 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не пред'явлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві житлового будинку та не пред'явлено документів, які підтверджують родинні відносини (а.с. 16).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Із роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Системний аналіз наданих позивачем доказів, дає змогу суду достовірно встановити, що 5/17 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 належала спадкодавцю. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, тому має право на частини житлового будинку, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16, 368, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фастівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши, що ОСОБА_3 являвся двоюрідним братом ОСОБА_1.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: 5/17 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/17 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова