Справа № 751/2084/15-ц Провадження № 22-ц/795/821/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овсієнко Ю. К. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Харечко Л.К.
при секретарі:Халимон Т.Ю.
за участю:представників позивача - Ширай К.А., Бузини Н.В., представників третьої особи - Остапенка В.М., Єфременка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Тетяни Анатоліївни, - третя особа: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про визнання недійсними протестів векселів про неоплату та скасування актів про протест простих векселів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.02.2017 року задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А., - третя особа: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про визнання недійсними протестів векселів про неоплату та скасування актів про протест простих векселів. Судом визнано недійсними протести про неоплату простих векселів №74 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №75 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №76 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №77 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №78 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №79 номінальною вартістю 1000000,00 грн., векселедавцем за якими є ВАТ "ЕК "Чернігівобленерго" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго"), що вчинені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Тетяною Анатоліївною. Скасовано акти про протест простих векселів №74 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №75 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №76 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №77 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №78 номінальною вартістю 1000000,00 грн., №79 номінальною вартістю 1000000,00 грн., векселедавцем за якими є ВАТ "ЕК "Чернігівобленерго" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго"), що відповідно вчинені та складені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Тетяною Анатоліївною. Стягнуто з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. на користь публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28.02.2017 року про визнання недійсними протестів векселів про неоплату та скасування актів про протест простих векселів №74, №75, №76, №77, №78, №79 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим та таким, що порушує права та законні інтереси відповідача та третьої особи, як кредитора позивача. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вважає безпідставними вказані у позовній заяві обставини пред'явлення векселів до оплати, на яких ґрунтується рішення суду першої інстанції від 28.02.2017 року, а мотиви, за якими судом задоволено позовні вимоги,- необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги зазначають, що 04.05.2000 року ПАТ ''Чернігівобленерго'' емітувало прості векселі №74- 79 на загальну суму 6 000 000 грн. Українському кредитному банку і зобов'язалось сплатити суму ''по пред'явленню, але раніше 01 січня 2015 року''. 18.02.2015 року представники третьої особи, а саме, Симонов О.В., Пац В.О., Кавелін О.В. з'явились до ПАТ ''Чернігівобленерго'' з метою пред'явлення оригіналів вищезазначених векселів до оплати ПАТ ''Чернігівобленерго'', проте, представники третьої особи не були фізично допущені до приміщення боржника, про що було складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу. Також позивачу третьою особою було надіслано поштою лист-вимогу від 17.02.2005 року №26-1154/1.2-15 цінним листом з описом вкладення, а 18.02.2015 року позивачу третьою особою була надіслана телеграма з вимогою оплатити векселі, яка була доставлена поштовим зв'язком до керівника боржника, але не була йому вручена у зв'язку з відмовою від її прийняття, про що свідчить повідомлення поштової організації. Доводи апеляційної скарги вказують, що 19.02.2015 року третя особа з відповідною заявою звернулась до приватного нотаріуса Борисової Т.А. про протест векселів №74-79 в неплатежі, при цьому 19.02.2015 року приватним нотаріусом була надіслана телеграма до ПАТ ''Чернігівобленерго'' з пропозицією оплатити вищезазначені векселі до 14.00 год. 19.02.2015 року. На вказану телеграму позивачем була надана відповідь, що третя особа не пред'являла позивачу оригінали векселів до оплати. 19.02.2015 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. були складені акти про протест векселів про неоплату. Доводи апеляційної скарги зазначають, що всупереч абз.4 п.20 ПостановиПленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 року №5 ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів '', позивачем не було представлено жодного доказу, який би міг підтвердити той факт, що третьою особою не були вчинені дії щодо пред'явлення векселів до оплати. Доводи апеляційної скарги також вказують, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті було невірно застосовано норми закону, який регламентує спірні правовідносини, а саме, Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що обов'язком векселедавця є виключно перевірка правильності послідовності ряду індосаментів, що не є тотожним із поняттям ''належний векселедержатель''. Згідно зі статтями 16, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим. Доводи апеляційної скарги вказують, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. були вчинені всі передбачені чинним законодавством дії, необхідні для вчинення протесту векселів про неоплату, тому дії нотаріуса не можуть вважатися такими, що не відповідають нормативним актам, які регулюють спірні правовідносини, тобто, нотаріусом було вчинено протест векселів обґрунтовано. Доводи апеляційної скарги також стверджують, що позивач звертався до Господарського суду м.Києва із позовом про визнання вказаних векселів такими, що не мають вексельної сили. Рішенням Господарського суду м.Києва від 03.06.2016 року у справі №910/7050/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2016 року, позивачу було відмовлено у задоволенні вимог заявленого позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ ''Чернігівобленерго'' просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду відповідач, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.9,17,18, том 2), не з'явилась, представивши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до листа публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 17.02.2015 року (а.с.63, том 1), третя особа по справі пропонувала позивачу оплатити шість зазначених векселів до 12.00 години 18.02.2015 року; як додаток до вказаного листа зазначено: копії векселів на шести аркушах. Вказаний лист отримано позивачем 26.02.2015 року та зареєстровано за №854 (а.с.210, том1).

19.02.2015 року о 10.03 год. від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. на адресу ПАТ ''Чернігівобленерго'' було направлено електронне повідомлення №13, в якому нотаріусом запропоновано оплатити 19.02.2015 року до 14 години на користь НАК ''Нафтогаз України'' векселі №74, № 75, №76, №77, №78, № 79 на загальну суму шість мільйонів гривень, які НАК ''Нафтогаз України'' пред'явила підприємству позивача до оплати 18.02.2015 року та не отримала платежу (а.с.9, том 1).

19.02.2015 року ПАТ ''Чернігівобленерго'' було направлено на адресу приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. лист №28/918, в якому позивач сповіщав про те, що НАК ''Нафтогаз України'' не пред'являла оригінали векселів №74, №75, №76, №77, №78, №79 до оплати ПАТ ''Чернігівобленерго'', у зв'язку з чим отримання вимоги про оплату векселів без пред'явлення самих векселів не дає можливості ПАТ ''Чернігівобленерго'' належним чином виконати свої вексельні зобов'язання щодо їх оплати. Також у вказаному листі сповіщалось, що вчинення протесту вказаних вище векселів буде суперечити чинному законодавству України (а.с.10, том 1).

19.02.2015 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. було складено акти протестів вищезазначених векселів про неоплату.

Відповідно до п.п.''д'' п.2 ч.5 статті 3 Закону України ''Про цінні папери та фондовий ринок'', боргові цінні папери - цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов'язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов'язання. До боргових цінних паперів відносяться векселі.

Згідно приписів ч.1, ч.3 статті 14 Закону України ''Про цінні папери та фондовий ринок'', вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Виходячи зі змісту статей: 2,38,75-77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 року ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів'', вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, - за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 pоку ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів'' регламентує, що вексельні зобов'язання прямих боржників - векселедавця простого та акцептанта переказного векселя - можуть бути виконані належним чином тільки за умови його пред'явлення до платежу у визначеному шляхом зазначення населеного пункту або конкретної адреси місці. Вимога про платіж, пред'явлена не в місці, визначеному у векселі за викладеними вище правилами, не є пред'явленою належним чином. При цьому, векселедержатель повинен пред'явити боржнику саме оригінал векселя та надати можливість перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір.

Згідно положень ч.3 статті 40 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, той, хто здійснює платіж при настанні строку платежу, вважається таким,хто належним чином виконав своє зобов'язання, якщо він не допустив грубу необережність або з його боку не було обману. Він зобов'язаний перевірити правильність послідовного ряду індосаментів, але не підписи індосантів.

Частина 1 статті 92 Закону України ''Про нотаріат'', яка регламентує вчинення протестів векселів, зазначає, що протест векселів про неоплату, неакцепт або недатування акцепту провадиться нотаріусами відповідно до законодавства України про переказний і простий вексель.

Згідно ч.1 статті 44 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, відмова в акцепті або у платежі повинна бути підтверджена засвідченим автентичним документом (протест у неакцепті або у неплатежі).

Відповідно до п.п.4.1., 4.3., 4.14., 4.21. Глави 17 ''Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України'', затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, протест векселя - це нотаріальна дія, яка офіційно засвідчує факт повної неоплати за векселем. Протест векселя про неоплату вчинюється у разі, якщо: вексель неоплачений (вексель було акцептовано, але не сплачено платником); оплата здійснена у валюті, яка не зазначена у векселі; платник відсутній у місці платежу або у місцезнаходженні, яке зазначено у векселі. При прийнятті векселя до опротестування нотаріус повинен, зокрема, перевірити наявність усіх необхідних реквізитів векселя та правильність їх заповнення, наявність підписів і печаток та послідовність індосаментів; переконатися, що вексель поданий для протесту в установлені законом строки; встановити місце здійснення протесту; перевірити факт пред'явлення векселя до сплати. Підтвердженням факту пред'явлення векселя до сплати є відмітка векселедавця на письмовій вимозі про прийняття вимоги про сплату векселя або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення такої вимоги поштою чи телеграфом на адресу, вказану у векселі. Протест векселя оформлюється актом у двох примірниках, один з яких залишається у справах нотаріуса.

Виходячи із правового аналізу норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що законодавство визначає обов'язковими при пред'явленні векселя до оплати наступні умови: пред'явлення векселя до оплати має здійснюватись у визначеному у векселі місці, пред'явлення боржнику векселедержателем оригіналу векселя та надання боржнику можливості перевірити наявність оригіналу векселя та прав власності на нього у особи, що пред'явила вимогу про оплату.

Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, відповідачем не спростовано належними доказами твердження позивача про те, що НАК ''Нафтогаз України'' у встановленому порядку не було пред'явлено ПАТ ''Чернігівобленерго'' оригіналів векселів №74, №75, №76, №77, №78, №79, та при цьому не було надано можливості позивачу перевірити наявність у НАК ''Нафтогаз України'' оригіналів зазначених векселів, а також наявності у НАК ''Нафтогаз України'' прав власності на вказані векселі.

За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи встановлено ті обставини, що протест векселів про неоплату вчинено з порушенням приписів норм чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, внаслідок чого такі нотаріальні дії не відповідають вимогам закону та підлягають визнанню недійсними.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку рішення суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та фактичним обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки дані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 року ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів'', не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 року ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів'', вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя.

Вексельні зобов'язання прямих боржників - векселедавця простого та акцептанта переказного векселя - можуть бути виконані належним чином тільки за умови його пред'явлення до платежу у визначеному шляхом зазначення населеного пункту або конкретної адреси місці.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що 18.02.2015 року представники третьої особи з'явились до ПАТ ''Чернігівобленерго'' з метою пред'явлення оригіналів вищезазначених векселів до оплати ПАТ ''Чернігівобленерго'', проте, представники третьої особи не були фізично допущені до приміщення боржника, про що було складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу. Також позивачу третьою особою було надіслано поштою лист- вимогу від 17.02.2005 року № 26-1154/1.2-15 цінним листом з описом вкладення, а 18.02.2015 року позивачу третьою особою була надіслана телеграма з вимогою оплатити векселі. Судом першої інстанції, з врахуванням норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичних обставин справи, обґрунтовано не прийнято до уваги вказані обставини, як доказ того, що третьою особою пред'являлись позивачу оригінали зазначених векселів до оплати, оскільки намір третьої особи пред'явити позивачу векселі до оплати не є фактичним дотриманням вищезазначених норм права щодо пред'явлення оригіналів векселів до оплати. В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що третьою особою не пред'являлись позивачу оригінали зазначених векселів до оплати.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що позивач був обізнаний про дії третьої особи, направлені на пред'явлення векселів до оплати, проте, вчинив дії, які свідчать про відсутність намірів позивача прийняти векселі до оплати, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки вказані твердження апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, який відповідає фактичним обставинам справи, відносно того, що третьою особою не були пред'явлені позивачу оригінали зазначених векселів до оплати. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до листа публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 17.02.2015 року (а.с.63,том 1), в якому третя особа по справі пропонує позивачу оплатити шість зазначених векселів до 12.00 години 18.02.2015 року; як додаток до вказаного листа зазначено: копії векселів на шести аркушах. Вказаний лист отримано позивачем 26.02.2015 року та зареєстровано за №854 (а.с.210,том1).

У акті про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу від 18.02.2015 року, складеному представниками третьої особи (а.с.62, том 1), зазначено, що: ''ПАТ ''Національна акціонерна компанія ''Нафтогаз України'' була позбавлена можливості пред'явити до ПАТ''Чернігівобленерго'' прості векселі №74, №75, №76, №77, №78, № 79 до оплати, як вимагає того стаття 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі''.

19.02.2015 року о 10.03 год. від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. на адресу ПАТ ''Чернігівобленерго'' було направлено електронне повідомлення №13, в якому нотаріусом було запропоновано оплатити 19.02.2015 року до 14 години на користь НАК ''Нафтогаз України'' векселі № 74, № 75, №76, №77, №78, № 79 на загальну суму шість мільйонів гривень, які НАК ''Нафтогаз України'' пред'явила підприємству позивача до оплати 18.02.2015 року та не отримала платежу (а.с.9, том 1). Після отримання вказаного повідомлення, 19.02.2015 року ПАТ ''Чернігівобленерго'' було направлено на адресу приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. лист №28/918, в якому позивач сповіщав про те, що НАК ''Нафтогаз України'' не пред'являла оригінали векселів №74, №75, №76, №77, №78, №79 до оплати ПАТ ''Чернігівобленерго'', у зв'язку з чим отримання вимоги про оплату векселів без пред'явлення самих векселів не дає можливості ПАТ ''Чернігівобленерго'' належним чином виконати свої вексельні зобов'язання щодо їх оплати. Також у вказаному листі сповіщалось, що вчинення протесту вказаних вище векселів буде суперечити чинному законодавству України(а.с.10,том1). 19.02.2015 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. було вчинено протест вищезазначених векселів про неоплату.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що 18.02.2015 року на адресу позивача третьою особою була надіслана телеграма з вимогою оплатити векселі, яка була доставлена поштовим зв'язком керівнику боржника, але не була йому вручена у зв'язку з відмовою від її прийому (а.с.67, том 1), не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки відповідно до приписів ч.1 статті 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, держатель переказного векселя зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи від пред'явлення повинен пред'явити вексель для платежу або в день, в який він підлягає оплаті, або в один із двох наступних робочих днів.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.02.2017 року. Оскільки висновки рішення суду першої інстанції від 28.02.2017 року узгоджуються з приписами норм: статей 3,14 Закону України ''Про цінні папери та фондовий ринок'', статей 2, 38, 40, 75-77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, статті 92 Закону України ''Про нотаріат'', ''Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України'', затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а також з роз'ясненнями п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 08.06.2007 pоку ''Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів''.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач звертався до Господарського суду м. Києва із позовом про визнання вказаних векселів такими, що не мають вексельної сили. Рішенням Господарського суду м.Києва від 03.06.2016 року у справі №910/7050/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2016 року, позивачу відмовлено у задоволенні вимог заявленого позову. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції,оскільки виходячи із правового аналізу норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що законодавство визначає обов'язковими при пред'явленні векселя до оплати наступні умови: пред'явлення векселя до оплати має здійснюватись у визначеному у векселі місці, пред'явлення боржнику векселедержателем оригіналу векселя та надання боржнику можливості перевірити наявність оригіналу векселя та прав власності на нього у особи, що пред'явила вимогу про оплату. І як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, відповідачем не спростовано належними доказами твердження позивача про те, що НАК ''Нафтогаз України'' у встановленому порядку не було пред'явлено ПАТ''Чернігівобленерго'' оригіналів векселів №74, №75, №76, №77, № 78, №79, та при цьому не було надано можливості позивачу перевірити наявність у НАК ''Нафтогаз України'' оригіналів зазначених векселів, а також наявності у НАК ''Нафтогаз України'' прав власності на вказані векселі. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість вимог заявленого позову.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та з'ясованих по справі обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: