№ провадження 2/646/52/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого Сорока О.П.,

за участю секретаря Безсонної Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП 14.07.20156р. за вини водія ОСОБА_2, яка керувала автомобілем «Мини Купер», д.н. НОМЕР_1. В обґрунтування зазначив, що внаслідок пошкодження його автомобіля НОМЕР_2, було заподіяно майнову шкоду у розмірі 30729,95 грн., та моральну шкоду у розмірі 18588,80 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовільнити в повному обсязі, а також стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не був власником автомобіля «Субару» на момент ДТП, а володів їм на підставі договору лізингу, цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована, розмір майнової та моральної шкоди вважала не доведеним. Надала письмові заперечення, просила відмовити у стягненні судових витрат з відповідача.

Представник третьої особи, ТОВ «Міжнародна страхова компанія» також надав письмові заперечення, просив відмовити у позові, оскільки ОСОБА_1 не був власником автомобіля «Субару».

Третя особа, ТОВ «Автокредит Плюс» в судове засідання не зявилось, про день та час розгляду повідомлялось належним чином.

Заслухавши учасників процесу, свідка, вивчивши докази по справі, суд дійшов висновку про частково задоволення позовних вимог.

На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 646/9501/15-п, судом встановлено, що 14.07.2015р. о 18-10 ОСОБА_2 керувала автомобілем «Міні купер», д.н. АХ 1727ЕС по вул.Гамарника, 27 у м.Харкові, не впевнилась в безпеці, змінила напрямок руху та скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.09.2015р. ОСОБА_2 визнана винною за ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Відповідно до схеми вивчених матеріалів автомобіль НОМЕР_3 зазнав пошкоджень переднього лівого крила та передньої лівої двері.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним вину ОСОБА_2 у заподіянні шкоди у вигляді пошкодження автомобіля «Субару».

Представник відповідача у запереченнях проти позову послався на те, що відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі Полісу АІ/6968549/21 (а.с.73). Однак, відповідно Постанові ВСУ від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15, Верховний суд України зробив правовий висновок, згідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

На підставі заяви про приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу №НА00АІ, специфікації та акту приймання-передачі (а.с.12-14, 91-100) ОСОБА_1 на час ДТП володів автомобілем НОМЕР_3, та ніс всі витрати повязані з ремонтом.

Заперечення представника відповідача, що шкода заподіяна внаслідок пошкодження автомобіля не може бути стягнута на користь ОСОБА_1, оскільки він не є власником, не ґрунтуються на чинному законодавстві. Так, ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи з наведеного, законодавець не повязує право на відшкодування, завдану майну, саме з правом власності. Наявність права користування та розпорядження майном є достатніми для отримання такого відшкодування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 володів автомобілем НОМЕР_3 на підставі договору про надання фінансового лізингу №НА00АІ. Відповідно п.3.5 зазначеного договору ОСОБА_1 зобовязаний утримувати «Субару», д.н. НОМЕР_4 в справному стані, проводити ремонт предмету лізингу. Власник автомобіля «Субару» ТОВ «Автокредит Плюс» (а.с.34) ані до страхової компанії, ані до ОСОБА_2 з вимогами про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження майна не зверталось.

Позивач зазначив, що на день вирішення спору, він повністю виконав зобовязання за договором фінансового лізингу, та автомобіль НОМЕР_2, перейшов у його власність. На підтвердження чого, позивач надав документи з ПАТ «Приватбанк» про погашення кредиту.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

На підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4030 від 01.12.2016р. (а.с.152-165) суд визначає розмір майнової шкоди на рівні вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 14931,08р., оскільки саме ця сума за висновком експерта необхідна для відновлення пошкодженого автомобілю.

При цьому, позивачем необґрунтовано визначено майнову у шкоду у розмірі сум вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту, оскільки за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 2.3. Методики вартість відновлювального ремонту визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого КТЗ.

Заперечення представника відповідача щодо правильності визначення вартості відновлювального ремонту є недоведеними, оскільки клопотань про проведення повторної автотоварознавчої експертизи не надходило. При огляді технічного стану автомобіля НОМЕР_2, експертом зазначено, які саме ушкодження на автомобілі не відносяться до події ДТП 14.07.2015р., та дослідження під час огляду експерта не суперечать дослідженню представника Страхової компанії 17.07.2015р. (а.с.74).

Витрати на паркування автомобілю НОМЕР_2 у розмірі 480 грн. та 540 грн., суд не стягує з відповідача, оскільки позивачем не доведено необхідність зберігання автомобілю у ФОП «ОСОБА_3В.» через його пошкодження в ДТП. Позивач надав рахунок № СЗк-014255 від 08.10.2015р., який видано ТОВ «Автокредит Плюс», та рахунок № СЗк-015960 від 10.02.2016р. на імя ОСОБА_1, однак доказів про сплату зазначених рахунків позивачем суду не надано. У звязку з чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди в частині витрат на паркування.

За ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

ОСОБА_1 внаслідок ДТП було завдано душевних страждань у зв*язку з ушкодженням його автомобілю. Позивач та допитаний свідок ОСОБА_4 стверджували в судовому засіданні, що ОСОБА_1 не мав можливості користуватись автомобілем для пересування по роботі та в особистих цілях, схуд, був пригнічений. Моральну шкоду позивач оцінив у 18588,80 грн. Суд з урахуваннями ступеню вини ОСОБА_2, тривалості та глибини страждань позивача, а також зусиль, які необхідно докласти для усунення негативних наслідків після ДТП, враховуючі вимоги розумності та справедливості, задовольняє вимоги позивача у розмірі 7000 грн.

Відповідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ст..79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних із залученням спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1929,4 грн. (а.с.1,18,19,84), та за залучення експерта 2972,70 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 12.05.2016р. Усього сплачені судові витрати на суму 4902,1 грн. Надані докази не підтверджують витрат позивача на правову допомогу, оскільки відсутні фінансові документи на підтвердження цього, та позивач в судовому засіданні пояснив, що не памятає у який спосіб, коли та скільки сплатив за правову допомогу. Крім того, квитанції від 12.10.2015р., 18.05.2016р. про направлення листів ТОВ «Автокредит Плюс», ТОВ «Міжнародна страхова компанія» не підтверджують факту вчинення дій, необхідних для розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, тому такі витрати не підлягають стягненню.

Суд стягує судові витрати пропорційно задоволених вимог на 44% з ОСОБА_2 на користь позивача у розмірі 4902,1 грн. х 44 % = 2157 грн.

Відповідачем підтверджені судові витрати на правову допомогу (а.с.40-42,61-62,112-113) у розмірі 2625 грн. На підставі ст.88 ЦПК України пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати 2625 х 46% = 1207 грн.

Враховуючи викладене і керуючись 10 ,11, 12, 60,88, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14931,08 грн. на відшкодування нотаріальної шкоди, 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2157 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1207 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.П.