АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу СиницяТетяна Василівна, Дарницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2017 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Представник заявника зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову виходив з відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Проте з такою позицією суду заявник не погоджується, оскільки за час розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець має реальну можливість вжити відносно боржника ряд дій, які будуть мати негативні наслідки для позивача. У випадку реального вжиття таких заходів, позивачу буде необхідно звертатися до суду з окремим позовом. Таким чином права позивача можуть бути порушені, та на їх відновлення піде певний час.

Враховуючи вищевикладене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову

Справа № 753/3490/17
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/8908/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримавдоводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. А тому, враховуючи положення ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, а також наявність відкритої інформації про розгляд справи в електронних ресурсах апеляційного суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 1573 від 15.03.2016, суд першої інстанції посилався на відсутність ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. А тому доводи позивача наведені в заяві не дають підстави для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову на час розгляду справи може нанести істотної шкоди інтересам позивача та утруднити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Пункт 6 частини 1статті 152 ЦПК України, передбачає забезпечення позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу, що підлягає виконанню державною виконавчою службою, і, як передбачено ст.90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, питання застосування заходів забезпечення позову вирішується судом на власний розсуд виходячи з предмету позову та характеру правовідносин, що виникли між сторонами. Оскільки в даному випадку виконавчий напис нотаріуса видано на виконання аліментних зобов'язань, що виникли на підставі договору та стосуються виключно грошових зобов'язань позивача, то відмова у зупиненні стягнення за таким виконавчим написом не може вважатися такою, що порушує права позивача. За наведених обставин не вбачається порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для скасування постановленої ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведенні позивачем доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19.06.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: