Справа № 204/7494/16-ц
Провадження № 2/204/885/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову вказує на те, що 12.09.2008 року між Відповідачем в особі Дніпропетровського регіонального управління ВАТ «Родовід Банк» та Позивачем було укладено кредитний договір № 35.8/АК-00019.08.2, відповідно до умов якого Позивачем, з метою придбання автомобілю марки Chevrolet, модель Lacetti NF196, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № КL1NF196Е8К002092, державний номер НОМЕР_1 (далі - Автомобіль), було отримано кредитні кошти у розмірі 16 385,81 дол. США, строком користування по 12.09.2013. В цей же день, 12.09.2008 року, між сторонами, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, було укладено договір застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3, предметом якого був автомобіль. 11.09.2012 року позивачем було достроково погашено кредит в повному обсязі, а саме повернуто відповідачу 16 385,81 дол. США, що підтверджується відповідними квитанціями про погашення кредиту, а також довідкою відповідача від 17.09.2012 за вих. № 130-77.11-б.б./328 (далі - Довідка), у якій зазначено, що станом на 17.09.2012 позивач має перед відповідачем лише заборгованість за пенею у розмірі 10 583,94 грн. З огляду на те, що відповідачем до Довідки не було долучено жодного розрахунку нарахування вищезазначеної неустойки (пені), позивач подав до відповідача листа від 15.04.2014 року щодо підстав для нарахування позивачу неустойки (пені) та наявності інших претензій відповідача до позивача, які б стосувались Кредитного договору. Крім того, у квітні 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання їй документів про повне погашення заборгованості за Кредитним договором та зняття обтяження з заставного майна (автомобілю). 25.04.2014 року позивач отримала від відповідача два листи відносно нарахування пені та відносно зняття обтяжень з заставного майна. У даних листах було відсутнє жодне обґрунтування причин нарахування неустойки (пені), а лише зазначалось про сам факт її наявності. Також зі змісту листів позивачу стало відомо, що відповідач необґрунтовано відмовив йому у наданні документів про повне погашення заборгованості за Кредитним договором та зняття обтяження з заставного майна (автомобіля). Зазначила, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування позивачу будь-якої неустойки (у т.ч. і пені), з огляду на те, що відповідно до вимоги Банку від 16.06.2010 року за вих. № 130-77.11-б.б./5547, за позивачем, станом на 16.06.2010 нібито рахувалась заборгованість по пені у розмірі 717,72 доларів США. Водночас, якщо відповідач, нараховуючи пеню за Кредитним договором, брав до уваги відповідну суму заборгованості, то у даному випадку останній проігнорував те, що 11.07.2011 між сторонами було підписано Додаток № 2 до Кредитного договору, згідно якого сторони погодили новий графік погашення заборгованості за Кредитним договором. У новому графіку погашення заборгованості відсутня будь-яка інформація про те, що станом на дату його укладення (11.07.2011) у позивача була наявною заборгованість з пені. Вказала, що зазначені обставини дають підстави стверджувати, що вона своєчасно та в повному обсязі виконала умови Кредитного договору в частині внесення усіх передбачених у ньому платежів, а отже у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування будь-якої неустойки (у т.ч. пені). У жовтні та грудні 2015 року позивач також зверталась до відповідача з листами про видачу документів про повне погашення заборгованості за кредитним договором та зняття обтяження з заставного майна (автомобіля), однак у задоволенні її заяв відповідачем було відмовлено у звязку з наявним боргом по пені та відсутністю правових підстав. Вищенаведені дії відповідача в частині відмови у видачі довідки про повне виконання умов Кредитного договору та зняття обтяження з заставного майна лише з огляду на наявний у позивача перед відповідачем борг по пені є незаконними та протиправними. Зазначила, що зобовязання за договором застави припинилося в силу закону внаслідок припинення зобовязання за Кредитним договором, оскільки основна заборгованість за кредитом відсутня, а нарахована на підставі Кредитного договору пеня не є частиною кредитної заборгованості. Забезпечені заставою зобовязання за Кредитним договором щодо погашення суми основного боргу (кредиту) та відсотків є виконаними, що свідчить про те, що зобовязання за Договором застави, які є похідними від Кредитного договору, є припиненими. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила: визнати бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відносно не зняття обтяження з автомобілю марки Chevrolet, модель Lacetti NF196, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № КL1NF196Е8К002092, державний номер НОМЕР_1, незаконною та протиправною; визнати зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року виконаним в повному обсязі; визнати кредитний договір №35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року таким, що припинив свою дію; визнати договір застави №35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року таким, що припинив свою дію; визнати зобовязання за договором застави транспортного засобу №35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року припиненими; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» здійснити дії щодо зняття заборони відчуження автомобіля марки Chevrolet, модель Lacetti NF196, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № КL1NF196Е8К002092, державний номер НОМЕР_1, який був обтяжений по договору застави транспортного засобу №35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 12.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №35.8/АК-00019.08.2, згідно якого позивачу було надано кредит в розмірі 16 385,81 дол. США строком дії до 12.09.2013 р. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши позивачу 12.09.2008 року грошові кошти в сумі 16 385,81 дол. США. Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору позивач був зобовязаний щомісячно до 10 числа кожного календарного місяця, погашати заборгованість за кредитом у розмірі 273 дол. США. На виконання умов Кредитного договору позивачем за період з 12.09.2008 р. по 11.09.2012 р. було сплачено на користь Банку 16 385,81 дол. США. З 11.06.2009 року позивач виконував зобовязання за укладеним з Банком Кредитним договором нерегулярно, чим грубо порушив ст. 526 ЦК України, у звязку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором: пеня у розмірі 1 787,88 дол. США (еквівалент 47 794,99 грн.); 3 % річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 9,67 дол. США (еквівалент 258,58 грн.); 3 % річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у розмірі 2,08 грн. Згідно п.3.6 Кредитного договору позичальник зобовязався за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожен день пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Станом на 24.04.2017 року позивачем кредитні зобовязання не виконані, чим грубо порушені умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України, зокрема, вимоги ст. 526 ЦК України. Банком неодноразово вживались заходи щодо прийняття загального та максимально зручного для обох сторін рішення, однак станом на поточну дату заборгованість за кредитним договором позичальником не погашена. У звязку з викладеним просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 35.8/АК-00019.08.2 на суму 16 385,81 доларів США терміном по 12 вересня 2013 року включно (а.с. 33-36).

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного Кредитного договору кредитні кошти видаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, а саме купівлю автомобіля згідно з договором № 2735/2008 купівлі-продажу автомобіля від 10 вересня 2008 року.

Згідно п. 1.5 вищевказаного Кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлена у розмірі 7,70 % річних. Щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлена в розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту.

Пунктом 1.7 договору визначено, що забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором є застава автомобіля марки Chevrolet, Lacetti NF196 згідно з договором застави № 35.8/АК-00019.08.2-3 від 12 вересня 2008 року.

12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3, згідно п. 1.1 якого ОСОБА_3 передбачено, що в забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом(ами) та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передано в заставу Відкритому акціонерному товариству «Родовід Банк» належне їй на праві власності майно: автомобіль марки Chevrolet, модель Lacetti NF196, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № КL1NF196Е8К002092, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 41-46).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 11 вересня 2012 року за кредитним договором № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року позивач погасив заборгованість за кредитом, відсотками та щомісячною комісією. Вказані обставини визнавалися також і відповідачем.

Однак, твердження позивача про те, що позивач не має перед відповідачем будь-якої заборгованості за Кредитним договором, в тому числі і пені, оскільки позивач 11.09.2012 року достроково погасив кредит в повному обсязі, є безпідставними та судом до уваги не беруться, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно довідки Вих. № 130-77.11-б.б./328 від 17.09.2012 року, виданої заступником начальника з роздрібного бізнесу відділення «Дніпропетровське РУ» ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_3 має діючий кредит в АТ «Родовід Банк», кредитний договір № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року терміном до 12.09.2013 року. Станом на 17.09.2012 року загальна заборгованість за кредитом складає 10 583,94 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 0,00 дол. США; заборгованість за відсотками 0,00 дол. США; заборгованість за щомісячною комісією 0,00 грн.; заборгованість за пенею 10 583,94 грн. (а.с.47).

Листом начальника Відділення «Дніпропетровське РУ» АТ «Родовід Банк» від 25.04.2014 року вих. № 22-11-б.б./165 ОСОБА_3 було повідомлено, що видати документи про повне погашення кредиту та зняття обтяження з заставного майна Банк зможе після виконання нею всіх зобовязань за кредитним договором. Станом на 25.04.2014 року заборгованість за Кредитним договором у вигляді пені складає 1 788,43 дол. США (що сплачується в гривні за курсом, встановленим Національним банком України на дату оплати) та 4010,47 грн. (а.с. 58).

Факт наявності у позивача заборгованості по пені за кредитним договором визнавався також і самими позивачем. Вказана обставина підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року по справі № 203/1340/14-ц.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року по справі № 203/1340/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про звільнення від сплати неустойки було відмовлено (а.с. 136). Вказаним рішенням встановлений факт наявності у ОСОБА_3 заборгованості за пенею та відсутністю підстав для звільнення її від сплати заборгованості за пенею, у звязку з чим у задоволені позову відмовлено.

Листом начальника Відділення «Дніпропетровське РУ» АТ «Родовід Банк» від 19.11.2015 року вих. № 22.11-б.б/583/1 ОСОБА_3 було повідомлено, що у звязку з неодноразовим порушенням умов Кредитного договору № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року щодо своєчасного виконання зобовязань за кредитним договором, була нарахована пеня у розмірі 1 787,88 дол. США. Враховуючи повне погашення 31.08.2012 року заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та щомісячною платою за обслуговування кредиту, сума пені за Кредитним договором, визначена в доларах США, не збільшується та має бути сплачена, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року, згідно з яким в задоволенні позову до Банку про звільнення ОСОБА_3 від сплати неустойки (пені) за кредитним договором було відмовлено (а.с. 59-60).

Листом заступника голови правління ПАТ «Родовід Банк» від 19.01.2016 року вих. № 23-11-б.б/244 ОСОБА_3 було повідомлено, що пеня за прострочення погашення кредиту та нарахованих за ним відсотками згідно Кредитного договору розраховувалась Банком до 31.08.2012 року (дати повного погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом) (а.с. 61-62).

Посилання позивача на те, що дії відповідача в частині відмови у видачі довідки про повне виконання умов Кредитного договору та зняття обтяження з заставного майна (автомобілю) лише з огляду на наявний у позивача перед відповідачем борг по пені є незаконними та протиправними, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому судом до уваги не приймаються.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Статтею 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за Кредитним договором № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року має непогашену заборгованість за пенею.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 3.6 Кредитного договору № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3 визначено, що позичальник зобовязується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до умов п. 7.6 даного договору цей договір набуває чинності з моменту надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов договору і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів, а також штрафи, передбачені договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Кредитний договір № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3, на теперішній час не є виконаним позивачем належним чином в повному обсязі, оскільки позивач має перед відповідачем заборгованість за пенею, а тому підстав для визнання кредитного договору № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року таким, що припинив свою дію, а також визнання зобовязання позивача за вказаним кредитним договором виконаним в повному обсязі, не має. У звязку з викладеним, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання договору застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3, таким, що припинив свою дію, а також вимог щодо визнання зобовязань за вищезазначеним договором застави припиненими, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалося з метою забезпечення виконання основного зобовязання - кредитного договору № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року, між сторонами 12 вересня 20089 року було укладено договір застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3 (а.с. 41-46).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобовязання.

Відповідно до п. 5.3. договору застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного розрахунку заставодавця із заставодержателем за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1 с. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

У звязку з тим, що судом встановлено, що позивач має перед відповідачем заборгованість за пенею за Кредитним договором № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року, а отже не виконав в повному обсязі взяті на себе зобовязання за кредитним договором, суд приходить до переконливого висновку, що відсутні правові підстави для визнання договору застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_3, таким, що припинив свою дію, а також для визнання зобовязань за вищезазначеним договором застави припиненими, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про зобовязання здійснити дії щодо зняття заборони відчуження автомобіля марки Chevrolet, модель Lacetti NF196, рік випуску 2008, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № КL1NF196Е8К002092, державний номер НОМЕР_1, який був обтяжений по договору застави транспортного засобу № 35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року, а також позовні вимоги про визнання бездіяльності Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відносно не зняття обтяження з вищезазначеного автомобілю марки незаконною та протиправною, є похідними від позовних вимог про визнання зобовязання за договором застави № №35.8/АК-00019.08.2-3 від 12.09.2008 року припиненими, у задоволенні яких суд вважає необхідним відмовити позивачу, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні вказаних позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Посилання позивача на правову позицію Верховного суду України викладену ним у постанові по справі № 6-2127цс15 від 15.11.2015 року суд вважає безпідставними та необгрументованими з наступних підстав.

У вказаній постанові ВСУ по справі № 6-2127цс15 від 15.11.2015 року Верховний суд України сформулював наступну правову позицію:

Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання. Статтею 28 зазначеного Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобовязання.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в частині 1 статті 598 ЦК України. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Враховуючи, що забезпечені іпотекою та заставою зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії є виконаними, зобовязання за договором іпотеки та застави, які є похідними від кредитного договору, є припиненими.

Висновки судів про те, що нараховані банком штрафні санкції за неналежне виконання договору іпотеки є складовою кредитного зобовязання, не ґрунтуються на законі.

Тобто, ВСУ прийшов до обґрунтованого висновку, що штрафні санкції нараховані в межах забезпечувального зобовязання (яким виступає договір іпотеки або договір застави), а не в межах основного зобовязання (яким є кредитний договір), не можуть входити до складових частин кредитного зобовязання. Суд вважає вказаний висновок ВСУ обґрунтованим та законним.

Однак, в даному випадку пеня за несвоєчасне виконання позивачем взятих на себе зобовязань була нарахована в рамках саме основного зобовязання яким виступає укладений між сторонами кредитний договір № 35.8/АК-00019.08.2 від 12.09.2008 року, а не в рамках договору про заставу транспортного засобу (забезпечувального зобовязання), у звязку з чим суд зазначає, що пеня, яка була нарахована позивачу за умовами кредитного договору, є складовою частиною заборгованості за основним зобовязанням, оскільки вона нарахована за порушення позивачем строків виконання взятих на себе зобовязань, а її розмір, порядок нарахування та сплати були погоджені сторонами під час досягнення згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору та його безпосереднього підписання.

Таким чином посилання позивача на те, що пеня нарахована в рамках основного зобовязання не є складовою частиною кредитного зобовязання, суд до уваги не бере та відхиляє як надумані та нічим не доведені, оскільки позивач намагається помилково витлумачити зміст Постанови ВСУ по справі № 6-2127цс15 від 15.11.2015 року на свою користь.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку з його безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Оскільки позивача при звернені до суду з даним позовом було звільнено від сплати судового збору, він підлягає віднесенню на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 526, 549-551, 593, 599, 629, 1050 ЦК України, Законом України «Про заставу», та керуючись ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез