У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2011 року вона надала в борг ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США, які остання зобов'язалася повернути в строк до 20 жовтня 2011 року, що підтверджується борговою розпискою. В обумовлений строк ОСОБА_7 грошові кошти не повернула.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за договором позики у розмірі 347 248,10 грн, 3 % річних в сумі 7 535,28 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму основного боргу у розмірі 347 248,10 грн, 3% річних за прострочення виконання зобов'язань у сумі 7 535,28 грн, а всього 354 783,38 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_7 підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що з відповідача, відповідно до вимог ст. ст. 1046, 1048, 625 ЦК України, має бути стягнута сума боргу в розмірі 347 248,10 грн, що підтверджується борговою розпискою, а також три проценти річних в сумі 7 535,28 грн.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 20 березня 2011 року ОСОБА_7 взяла в борг у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі, що еквівалентні 15 000,00 доларів США, які зобов'язалася повернути до 20 жовтня 2011 року, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно ОСОБА_7

ОСОБА_7 у зазначений в розписці строк кошти не повернула, тому позивачка звернулася до суду з указаним позовом.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про укладення сторонами 20 березня 2011 року договору позики на суму еквіваленту 15 000,00 доларів США за умови її повернення 20 жовтня 2011 року. Оскільки умови договору позики, у зазначений в розписці час, не були виконані, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за договором позики в сумі 347 248,10 грн, що еквівалентна 15 000,00 доларів США та 3 % річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України) в сумі 7 535,28 грн.

Доводи заявника про те, що судом не було застосовано строк позовної давності до вимог про стягнення 3 % річних, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України є безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з указаним позовом 26 липня 2012 року та просив стягнути 3 % річних за період з 20 жовтня 2011 року по 10 липня 2012 року, тобто в межах передбаченого законом строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають встановленим у справі обставинам, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова