Провадження № 2/193/282/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 вересня 2017 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Кащука Д. А.
при секретарі Палій Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-
У С Т А Н О В И В :
27 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позову вказує, що 10 липня 2014 року позивач позичив відповідачу грошові коштів в сумі 77 700,00 грн.
Відповідно до вищезгаданої розписки відповідач зобов'язувався повернути позичені кошти в сумі 77 700,00 грн. (сімдесят сім тисяч сімсот грн. 00 коп.) до 10 липня 2016 року.
Проте на вказану дату (10 липня 2016 року), визначену відповідачем як дата повернення позики в повному обсязі, останній такої суми не повернув, жодних дій на повернення позики не вчинив.
Стверджує, що в даній ситуації слід зазначити про те, що відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов'язання передбачені щодо повернення позики, ігнорує вимоги позивача щодо повернення суми позики в телефонних розмовах, уникає особистих зустрічей з позивачем, а з жовтня 2016 року взагалі не відповідає на телефонні дзвінки, що абсолютно достовірно вказує на відмову відповідача виконувати умови повернення позики, а також підтверджує те, що відповідач всіма можливими способами ухиляється від виконання зобов'язань щодо повернення позики і тому до теперішнього часу не виконав свій обов'язок.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.
З огляду на вищевикладене відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання станом на 24 січня 2017 року на 200 (двісті) календарних дні починаючи з 10 липня 2016 року .
Отже, вказує, що три проценти річних від простроченої суми становить 1 277,26 грн. Інфляційні втрати відповідно до простроченого періоду та простроченої суми становлять: вересень - 101.8%, а відтак 77 700,00 х 101.8% - 77 700.00 = 1 398.60 грн. ;жовтень - 102.8%, а відтак 77 700,00 х 102.8% - 77 700.00 = 2 175.60 грн. ;листопад - 101,8%, а відтак 77 700,00 х 101.8% - 77 700.00 = 1 398,60 грн. ;грудень - 100,9% , а відтак 77 700,00 х 100.9% - 77 700,00 = 699.33 грн. .
Загальна сума інфляційних втрат, відповідно становить 4 273,50 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та витрати на сплату судового збору.
Позивач належним чином повідомлений у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надавав.
У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Судом встановлено, що 10 липня 2014 року ОСОБА_2 взяв позику у ОСОБА_1 гроші в розмірі 77 700 грн., та зобов'язався повернути гроші до 10 липня 2016 року, що підтверджується розпискою (а.с. 4).
Термін повернення позики, який погодили сторони, минув 10 липня 2016 року. Відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання добровільно не виконав, термін повернення позики минув 10 липня 2016 року, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку у розмірі 77 700 гривень.
Крім того підлягають стягненню також підлягає 3 % річних за весь час прострочення виконання боргу. Період прострочки сплати боргу в сумі 77 7000,00 грн. складає з 10 липня 2016 року по 24 січня 2017 року, становить 198 днів, а не 200 днів як зазначав позивач у позовній заяві.
Отже, три відсотки річних становить: 77 700х3% /365х198 = 1264,49 гривень. Позивач у своїй позовній заяві зазначив суму стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1277, 26 грн., адже відрахував 200 днів прострочення, внаслідок чого мається математична помилка у розрахунку, таким чином перевіривши правильність розрахунок позивача наведений ним у позовній заяві є помилковим, і тому підлягає частковому задоволенню позовних вимог у частині стягнення 3% річних за період прострочення, який становить не 200 днів, а 198 днів.
Інфляційні втрати відповідно до простроченого періоду та простроченої суми становлять: вересень - 101.8%, а відтак 77 700,00 х 101.8% - 77 700.00 = 1 398.60 грн.; жовтень - 102.8%, а відтак 77 700,00 х 102.8% - 77 700.00 = 2 175.60 грн.; листопад - 101,8%, а відтак 77 700,00 х 101.8% - 77 700.00 = 1 398,60 грн.; грудень - 100,9% , а відтак 77 700,00 х 100.9% - 77 700,00 = 699.30 грн.. Загальна сума інфляційних витрат становить 5672,10 гривень. І знову позивачем математично помилився у розрахунку, зазначив загальну суму стягнення інфляційних витрат у розмірі 4 273,50 грн., однак 1398,60+2175,60+1398,60+699,30= 5672,10 гривень.
Однак враховуючи положення ст. 11 ч. 1 ЦПК України (суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі), суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а тому загальна сума стягнення інфляційних витрат, яка підлягає стягненню становить 4 273,50 грн., у межах заявлених позивачем вимог.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
За таких обставин, позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 3, 60, 61, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) основний борг у розмірі 77 700 (сімдесят сім тисяч сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 3% річних з простроченої суми у розмірі 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривні 49 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) інфляційні витрати у розмірі 4 273 (чотири тисяч двісті сімдесят три) гривні 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір в сумі 832 (вісімсот тридцять дві) гривні 34 копійки.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д .А. Кащук