Провадження № 2/331/94/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., за участю секретаря Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, третя особа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради про повернення дітей на виховання батькам, звільнення батьків від обов'язку по сплаті аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовом до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, третя особа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради про повернення дітей на виховання батькам, звільнення батьків від обов'язку по сплаті аліментів.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2014 року малолітніх дітей позивачів, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 було відібрано у них без позбавлення батьківських прав та поміщено до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької міської ради, де вони перебувають до цього часу.

У подальшому, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Жовтневому району як орган опіки та піклування подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позов про позбавлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 батьківських прав, рішенням суду від 06.06.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Станом на цей час, вони радикально змінили умови життя, мають постійне місце проживання, ведуть добропорядний спосіб життя, позивач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований.

Позивачі зазначають, що мають можливість та бажання виконувати всі батьківські обов'язки, приймати участь в житті та вихованні дітей, піклуватись про їх фізичний та духовний розвиток, утримувати їх матеріально, сприяти їх розвитку та гарному вихованню. Протягом всього часу перебування дітей у державному закладі вони постійно провідують їх, телефонують їм, цікавляться здоров'ям та життям, в звязку з чим звернулися до суду та просять задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні, під час розгляду справи позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що повністю змінили ставлення до виховання дітей, суттєво покращили умови проживання, роблять все можливе для повернення дітей в сім'ю, оскільки мають бажання та можливість виконувати батьківські обов'язки, приймати участь в житті та вихованні дітей, піклуватися про їх фізичний та духовний розвиток, в звязку з чим просять суд повернути їм малолітніх дітей в сім'ю, які у судовому порядку були відібрані у них та просять звільнити їх від стягнення (сплати) на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької міської ради аліментів на утримання дітей.

В судовому засіданні представник відповідача, діюча на підставі довіреності, просила у позові відмовити, та зазначила, що згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Запорізької міської ради як органу опіки та піклування №3011/05-05/04 від 30.01.2017 року, вбачається про недоцільність повернення малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виховання батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вирішення питання про повернення дітей позивачам залишив на розсуд суду, разом з тим підтвердили, що позивачі з часу поміщення дітей до дитячого закладу неодноразово відвідували дітей, приносили їм солодощі, фрукти, цікавилися їх життям та станом здоров'я, в частині звільнення від сплати заборгованості позивачів по аліментам просив відмовити.

Прокурор Запорізької міської прокуратури №1 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що вбачається доцільність повернення малолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, яких було відібрано у батьків ОСОБА_1, ОСОБА_2, в сім'ю, оскільки позивач та її цивільний чоловік стали на шлях виправлення, покращили умови проживання та мають бажання та можливість виконувати батьківські обов'язки, приймати участь у житті та вихованні дітей.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2014 року малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були відібрані у батьків ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав, з батьків стягнуто аліменти на утримання дітей. Малолітнім надано статус дітей позбавлених батьківського піклування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2016 року в задоволенні позовних вимог Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району (Жовтневому) як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Запорізької міської ради як органу опіки та піклування №3011/05-05/04 від 30.01.2017 року, вбачається про недоцільність повернення малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на виховання батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, однією з підстав, зокрема, було проведення у грудні 2016 року обстеження квартири де проживали позивачі, за адресою: АДРЕСА_1. З'ясовано, що в двокімнатній квартирі проживало 6 чоловік, один з яких, молодший брат ОСОБА_1, який перебував на лікуванні в психіатричній лікарні; відсутність підтвердження офіційного працевлаштування ОСОБА_2

Під час судового розгляду позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявили, що мають намір змінити місце проживання, офіційно працевлаштуватися, зареєструвати шлюб та створити всі належні умови для того щоб виховувати дітей у повноцінній сім'ї.

Згідно довідки вих. №8 від 31.01.2017 року, виданою ТОВ ТД «Схід-Капітал», ОСОБА_2 дійсно офіційно працює на підприємстві за цивільно-правовою угодою №176 з 03.01.2017 року.

Згідно довідки №2714 від 29.11.2016 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебуває.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 30.05.2017 року, проведеного відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2, разом із цивільним чоловіком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Наразі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створенні належні умови для проживання, навчання та виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В силу ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 2 ст. 11 та ч. ч. 1 та 3 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ, встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Згідно ст.ст. 3, 4, 5 Конвенція ООН про права дитини, яка прийнята 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, яка ратифікована та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, усі дії щодо дитини мають виконуватися в інтересах дитини. Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов'язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має вживати всіх необхідних заходів для реалізації прав дитини. Держава не може залишати поза увагою права дитини. Всі країни мають співпрацювати для того, щоб права дитини реалізовувались у повсякденному житті. Держава має поважати відповідальність, права та обов'язки батьків та родини. І, водночас, держава повинна вимагати від батьків ростити та виховувати дітей належним чином.

Враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги бажання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконувати батьківські обов'язки, приймати участь в житті та вихованні дітей, створення для цього всіх умов, суд дійшов висновку про те, що на теперішній час причини, які перешкоджали належному вихованню позивачами їх малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відпали, а тому вимоги позивачів щодо повернення їм дітей є обґрунтованими і відповідають інтересам дітей, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, згідно виконавчого листа №2/331/510/14, виданого 24.05.2014 року, Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 всіх видів доходу починаючи з 20.01.2014 року, станом на 20.09.2016 року сума боргу становить 36817, 07 грн.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 22 постанови №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, ч. 2 ст. 197 СК України не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами, надаючи суду можливість у кожній окремій справі на підставі належних доказів оцінити конкретні обставини життя сторін у справі, в тому числі зміни в житті платника аліментів, на які посилається як на причини виникнення заборгованості, на предмет їх істотності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_2 не надано в силу ст. 60 ЦПК України доказів на підтвердження будь-якихї обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, за таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в частині звільнення від сплати аліментів слід відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 151, ч. 3 ст. 170, ч. 2 ст. 197 СК України, ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 209, 212-215, п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, третя особа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради про повернення дітей на виховання батькам, звільнення батьків від обов'язку по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Повернути КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької міської ради малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сім'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на виховання та спільне проживання, які за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2014 року були відібрані у них без позбавлення батьківських прав.

В іншій частині позовних вимог відмовити у звязку із необгрунтованістю.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Антоненко