Провадження№2/235/698/17
Справа №235/1012/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Родинської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Родинської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 28.10.2012 року відкрилась спадщина після смерті її матері ОСОБА_3 на належний їй житловий будинок № 46, що розташовано за адресою : Донецька область м. Родинське, вул. Садова та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0723 га, кадастровий номер :02:014:0303.

22.11.2016 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстр № 2130 на спадковий житловий будинок. Постановою нотаріуса від 12.12.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0723 га, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Суворова, 46, кадастровий номер :02:014:0303 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.10.2012 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради в судове засідання не зявився, просили справу слухати без участі представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, яка померла 28.10.2012 року ( а. с. 5-7).

Згідно заочного рішення від від 30.03.2009 року за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Родинське, вул. Суворова, 46 ( а. с. 52).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2016 року ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Суворова, 46 ( а. с. 8)

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, довідки КП БТІ від 06.03.2014 року № 131 ОСОБА_3 є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: м. Родинське, вул. Суворова, 46 ( а. с. 46).

Земельна ділянка за вищезазначеною адресою належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН, реєстр № 0189 від 05.06.1997 року, після смерті якого спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7, а в подальшому вказана земельна ділянка обліковується , згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 ( а. с. 12-16, 52, 61).

Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 розділу 1У ЗК України.

Відповідно до ст. 116, ст. 118 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право на приватизацію земельної ділянки належить особам, у користуванні яких знаходиться ця земельна ділянка.

Статтею 126 цього Кодексу( в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, виникнення права власності на земельну ділянку, повязується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акту на право власності на землю, державна реєстрація цього документу, встановлення меж земельної ділянки в натурі.

В подальшому в ст. 126 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо набуття права власності на земельну ділянку, зокрема встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином законодавством передбачений певний механізм, підстави і способи набуття права власності на землю.

Відповідно до ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписом ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 вказувала на відсутність державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та неможливість у звязку з чим, отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із Законом України « Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-У1 з 1 січня 2013 року припинена видача державних актів на право власності на землю, у тому числі дублікатів, державних актів, реєстрацію здійснює Державна реєстраційна служба за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності або уповноваженої ними особи.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 48, ст.ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат» обов»язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача).

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п. 2 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникли до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Право власності на земельну ділянку набуте ОСОБА_6 у 1997 році, отже вказана земельна ділянка є сформованою і підлягає внесенню до Державного земельного кадастру.

Оскільки спірна земельна ділянка на праві власності належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН , реєстр № 0189 від 05.06.1997 року, після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_7, а потім ОСОБА_8, за позивачкою визнано право власності на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: м. Родинське, вул. Суворова, 46, в порядку спадкування, а також зважаючи на наявність у останній перешкод в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, та враховуючи, що у ОСОБА_2 були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0723 га, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Суворова, 46, кадастровий номер :02:014:0303 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.10.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: