Справа № 161/4580/15-ц
Провадження № 6/161/230/17
У Х В А Л А
30 травня 2017 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області
головуючого судді Івасюти Л.В.
при секретарі Заболотько Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -
Відповідно до ст. ст. 17, 18, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження /в редакції від 04.11.2010/, виконавцем 15.02.2016р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк на самостійного виконання до 22.02.2016р. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Дана постанова була отримана боржником згідно повідомлення про вручення поштового відправлення. Рішення на даний час боржником не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".
Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити державного виконавця, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Державним виконавцем відділу 09.08.2016р. з метою перевірки майнового стану здійснено виїзд за адресою, вказаною у виконавчому документі, проте двері до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 так ніхто і не відкрив, про що складено відповідний акт. Згідно відповіді з Державної податкової служби України боржник не має наявних відкритих рахунків в банківських установах. Згідно відповідей з Пенсійного фонду України та декларації, поданої ОСОБА_1 , боржник ніде не працює, доходів не отримує. Проте, ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 1831,84грн., проте згідно пояснень, наданих державному виконавцю, на виконанні у Луцькому районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і органом ДВС вже проводиться стягнення з пенсії боржника в розмірі 50%. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником зареєстрована квартира загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в іпотеці ПАТ КБ ПриватБанк. Однак, згідно Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті - не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки, розмір житлової квартири не перевищує 140 кв. метрів та воно є єдиним житлом боржника, у державного виконавця відсутні законні підстави для звернення стягнення на дане житло. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 14.12.2016р. повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України та має закордонний паспорт серія НОМЕР_2 , проте рішення до теперішнього часу не виконано, і боржник ухиляється від його виконання , не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення суду виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.
Представник заявника подав суду заяву про розгляд подання за його відсутності, в якій зазначив, що подання підтримує з наведених у ньому мотивів.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.
Як встановлено судом, по даному виконавчому документі державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано боржнику добровільний строк для виконання. Рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_1 не виконано. Винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта в таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Відповідно до Закону України Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
В матеріалах подання відсутні докази на підтвердження тих обставин, що державний виконавець здійснив всі необхідні заходи для своєчасного і повного виконання рішення суду.
Зокрема, на час розгляду подання державним виконавцем не встановлено, чи проживає боржник за даною адресою, не з`ясовано в повній мірі коло належного йому майна, не вирішено питання про порядок виконання виконавчого листа, а також про виклик боржника до державного виконавця, як це передбачено ст.18 Закону України Про виконавче провадження.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обов`язку сплатити належні до стягнення з нього кошти в матеріалах справи відсутні.
Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.19 ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України, в їх системному зв`язку, вбачається, що право ОСОБА_1 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках, у зв`язку з навмисними діями останньої, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.
Державним виконавцем у відповідності Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом і не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 119, 210-215, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України, ст.18 Закону України Про виконавче провадження, суд
у х в а л и в :
В задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.