Справа № 415/105/17
Провадження № 2/415/393/17
07 червня 2017 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Краснокутської М.О.,
за участі секретаря Тимофієвої О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК Україниу разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилаєтьсяфізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою.вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом АВР №327730 від 15.03.2001 р., посвідченого завідуючою Лисичаннською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4, 1/5 частини двохкімнатної квартири № 56, що знаходиться у будинку № 352 по вулиці Свердлова, місто Лисичанська, Луганська область, належить ОСОБА_1(а.с.8).
Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послу Лисичанської міської ради б/н від 23.02.2017 р. про склад осіб зерєстрованих станом на 23.02.2017 р. за адресою: АДРЕСА_3, зарєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_5 спів-донька, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_7 колишній чоловік (а.с.21).
Згідно з довідкою КП «ЛЖЕК № 1» №101 від 05.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 4 людини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянський чоловік, в період з вересня 2011 р. ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою не мешкає, місце фактичного мешкання - ОСОБА_3 м. Волгоград (а.с. 9).
Відповідно до копії з домової книги, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 кв. 56.з 28.09.2007 року (а.с. 10-11).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЕД № 386878, виданого 02 грудня 1986 року Лисичанським РАГС Ворошиловградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвали шлюб 02 грудня 1986 року, про що зроблено актовий запис № 609. Прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_9 (а.с.22).
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі, яка належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: АДРЕСА_1, з 2011 року. Проте наявність реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує права останньої, оскільки вона здійснює оплату комунальних послуг за ОСОБА_2, а той у такій сплаті участі не бере.
За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 2011 року, тобто понад 1 рік, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою № 56 в будинку 352 по вул. Сосюри в місті Лисичанську Луганської області шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ М.О.КРАСНОКУТСЬКА