Провадження № 2/127/4268/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В. М.,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.08.2008 року ОСОБА_1 01.08.2008 року отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2 4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач вказує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Позивач повідомляє, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач становить 5771,18 грн., яка складається з наступного:1233,41 грн. - заборгованість за кредитом, 2104,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1920,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) 262,91 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі вказав, про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти визнання позову заперечували з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, оскільки востаннє відповідачем сплачено кошти на погашення боргу 09.03.2010р., проте, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 20.08.2014р., саме з 09.03.2010р., виникла прострочена заборгованість, і саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, таким чином строк позовної давності сплинув.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.08.2008 року ОСОБА_1 01.08.2008 року отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2 4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/. складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.12-18)

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредиту заборгованість відповідача становить 5771,18 грн., яка складається з наступного:1233,41 грн. - заборгованість за кредитом, 2104,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1920,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) 262,91 грн. - штраф (процентна складова). ( а. с. 9-11)

ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

ст. 526 ЦК України встановлено, що - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

ст. 610 ЦК України встановлено, що - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що - за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт перший статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати

несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи те, що борг у відповідача виник з 09.03.2010р. що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості ( а.с. 10, 102-121, ) саме з цього часу позивач дізнався про порушення своїх прав, проте з даним позов позивач звернувся лише 20.08.2014р. тобто після спливу встановленого трьохрічного на звернення до суду з даним позовом, таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову

Судові витрати суд вирішує згідно ст. 88 ЦПК України

Керуючись ст. 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: