Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №314/3890/16 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження № 22-ц/778/1791/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мир» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Європейський. Інвестиційний. Альянс», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мир» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс», ПАТ «Страхова компанія «Мир» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними та стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 31.08.2015 року між ним та ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» був укладений договір № 100552, укладення якого було необхідним для отримання ним позики на споживчі цілі у розмірі 100 000 грн., яку за умовами договору він мав отримати з фонду, що утворений з платежів інших клієнтів. Договором зазначено, що у графіку платежів до договору визначається кількість, схеми, ліміти для розподілу фонду, та суми платежів, які сплачуються клієнтом. Зазначені дані у акті додаткових відомостей та/або акті змін додаткових відомостей повинні співпадати з даними у графіку платежів, що перевірити неможливо у звязку з відсутністю такого графіку. Детальний розпис загальної вартості товару відсутній. Таким чином, відсутня істотна умова договору ціна.

Вказаним договором передбачено обовязок клієнта укласти договори страхування у разі необхідності із страховою компанією. У звязку з чим ним були укладені як необхідні для отримання позики договори страхування, а саме: між ним та ПАТ «Страхова компанія «Мир» - договір страхування № НВ 00484 від 31.08.2015р., за яким сплачено страховий платіж у розмірі 4000 грн. та комісія банку за проведення платежу у розмірі 28 грн., а також договір страхування № НВ 00717 від 28.09.2015р. між ним та ПАТ «Страхова компанія «Мир» зі сплатою страхового платежу у розмірі 2000 грн. та комісії банку за проведення платежу у розмірі 10 грн. Незважаючи на намагання дізнатися, для чого були укладені договори страхування та коли йому будуть надані кошти відповідно до договору № 100552, відповіді він так не отримав. Під час телефонної розмови у листопаді 2015 року йому повідомили про необхідність укладення ще одного договору страхування, а також поцікавились про його майновий стан для укладання застави та щодо кола його знайомих для поруки, але більше нічого представники компанії у м. Запоріжжі йому щодо виконання умов договору в частині надання позики не повідомили, пропонуючи звернутись до головного офісу у м. Києві. Але київські представники теж нічого не пояснювали, лише розмовляли дуже грубо.

Посилаючись на введення його в оману під час укладення договору № 100552 з ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» щодо умов цього договору, просив суд визнати його недійсним, а також визнати недійсними як похідні від основного договору два договори страхування, укладені з ПАТ «Страхова компанія «Мир»: № НВ 00484 від 31.08.2015 року та № НВ 00717 від 28.09.2015р., а також стягнути зі страхової компанії на його користь сплачені за цими договорами страхові премії у загальній сумі 6038 грн

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 100552 від 31.08.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс».

Визнано недійсним договір страхування № НВ 00484 від 31.08.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Мир».

Визнано недійсним договір страхування № НВ 00717 від 28.09.2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Мир».

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Мир» на користь ОСОБА_2 4000 грн. та 2000 грн.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати по справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Страхова компанія «Мир» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне з»ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати. Стягнути з позивача понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Цивільна справа знаходилась у провадженні судді-доповідача ОСОБА_3, яка звільнена у відставку згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.04.2017р.

Повторним автоматизованим розподілом справ, проведеним за розпорядженням керів-

ника апарату Апеляційного суду Запорізької області № 232 від 04.05.2017р., визначено новий склад колегії: суддя-доповідач ОСОБА_1, судді Кочеткова І.В., Гончар М.С. ( а.с. 95, 95).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2015р. між ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» в особі продавця-консультанта ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір № 100552, метою якого згідно з розділом 1.1 є отримання клієнтом бажаного товару, а саме, за дорученням клієнта підприємство зобовязалось вчинити від імені клієнта певні юридичні дії, спрямовані на придбання бажаного товару, зазначеного в акті відомостей клієнта до даного договору. Розділом 12 встановлено, що компанія гарантує виконати доручення щодо придбання на користь клієнта товару за умови виконання ним всіх умов договору та акту до нього.

31.08.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Мир» та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 00484, за яким ним була сплачена страхова премія в сумі 4000 грн. (а.с. 12).

Також в матеріалах справи є наявним ще один договір добровільного страхування від

нещасних випадків № НВ 00717 від 28 вересня 2015р, укладений між ПАТ «Страхова компа-

нія «Мир» як страховиком та ОСОБА_5 як страхувальником, де вигодонабувачем зазначено ОСОБА_2, за яким згідно з квитанцією була сплачена страхова премія у сумі 2000 грн.

Оспорювані позивачем договори набули чинності з моменту їх підписання.

Всі вищезазначені договори позивач просив визнати недійсними. При цьому вважав, що основний договір є недійсним в силу вимог ст. 230 ЦК України та ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», а договори страхування є пов»язаними з недійсним основним, за яким він мав отримати у позику 100 000 грн., як такі, без укладення яких не будуть виконуватись умови основного договору, тобто є похідними від нього.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні всіх вказаних договорів позивачу ОСОБА_2 була надана нечітка, неправильна інформація стосовно їх умов, а тому дії обох відповідачів підпадають під ознаки ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» як нечесна підприємницька практика, відтак у відповідності до ч. 6 вказаної норми суд визнав недійсними всі договори. Також вважав, що договори старування не відповідають положенням ст. 982 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 216 ЦК України в порядку застосування реституції суд стягнув сплачені позивачем страхові премії зі страховика. Крім того, договір № 100552 з ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» одночасно визнано недійсним у відповідності до вимог ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки відповідач не є фінансовою установою та не міг надавати фінансові послуги, здійснюючи діяльність із залучення коштів фізичних осіб із зобов»язанням їх наступного повернення.

В апеляційній скарзі ПАТ СК «Мир» посилається на те, що умови договорів добровільного страхування відповідають положенням ст. 982 ЦК України, статті 16 ЗУ «Про страхування» та Правилам страхування, тому суд безпідставно вважав протилежне. Також вказував, що ці договори є самостійними та не є пов»язаними із договором № 100552, укладеним між позивачем та ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс», як неправильно вважав позивач та помилково встановив суд. Крім того, один з договорів не був укладений із ОСОБА_2, а його укладено з ОСОБА_5, але суд не звернув на це уваги, вказавши, що обидва договори укладені з позивачем.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія визнає їх обгрунтованими з огляду на таке.

Дійсно, другий договір добровільного страхування від нещасних випадків № НВ 00717 від 28 вересня 2015р, укладений між ПАТ «Страхова компанія «Мир» як страховиком та ОСОБА_5 як страхувальником, де вигодонабувачем зазначено ОСОБА_2 Натомість, суд встановив, що цей договір укладено саме з позивачем як страхувальником, що не відповідає змісту договору, тобто неправильно встановив вказані обставини.

Також договори страхування ОСОБА_2 вважав такими, що походять з умов основного договору, та без їх укладення не міг виконуватись основний договір.

Проаналізувавши зміст договору № 100522, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс», встановлено, що в ньому мається єдиний пункт, який містить зобов»язання щодо страхування. Так, пп. «з» п. 4.5 договору визначено, що при укладенні договору застави, іпотеки клієнт проводить обов»язкове страхування об»єкта. Щодо зобов»язання клієнта укласти будь-який інший договір страхування, зокрема, страхування життя і здоров»я, в тому числі від нещасних випадків, вказаний договір № 100522 вимог не містить.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що договори добровільного страхування укладались як такі, що забезпечують початок виконання договору № 100522, або є похідними від нього.

Змістом договорів страхування спростовується висновок суду, що вони не відповідають

положенням статті 982 ЦК України, а також вбачається, що вони були укладені строком на 1 місяць, тому на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання їх недійсними вони вже припинили свою дію зі спливом строку, і тому не можуть бути визнані недійсними.

Таким чином, апеляційна скарга в частині помилковості висновків суду про визнання недійсними договорів страхування та стягнення страхової премії підлягає задоволенню, а рішення в цій частині скасуванню із відмовою в задоволенні цих позовних вимог.

З апеляційної скарги вбачається, що фактично апелянтом не оспорюються встановлені судом обставини щодо недійсності договору № 100522, а прохання про скасування рішення в цілому викликано тим, що суд вважав договори страхування похідними від визнаного судом недійсним договору з ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс».

Аргументів на спростування висновків суду щодо недійсності цього договору, які слід було б перевірити, апеляційна скарга не містить.

Між тим, колегія виявила, що суд припустився порушення норм процесуального права при вирішенні позову в цій частині, а саме, вийшов за межі позовних вимог, визнавши недійсним договір № 100522 з тих підстав, що ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» не є фінансовою установою, тому не могло здійснювати діяльність, надаючи фінансові послуги шляхом залучення коштів фізичних осіб із зобов»язанням їх наступного повернення, яких не містить позовна заява.

Тому, у відповідності до положень ч. 3 ст. 303 колегія виходить за межі апеляційної скарги та виключає з підстав, за якими суд визнав недійсним договір № 100522, посилання суду на його невідповідність положенням ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що не тягне за собою відмову в задоволенні цих вимог позивача, оскільки наявність решти підстав для його недійсності підтверджується матеріалами справи, зокрема, змістом оспорюваного договору.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо договорів страхування та ухвалює нове рішення про відмову в їх задоволенні, а також виключає з мотивувальної частини рішення суду посилання як на підставу недійсності договору № 100522 на ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок позивача, якому відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Мир».

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мир» задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року у цій справі скасувати в частині визнання недійсними договорів страхування, стягнення страхових премій, стягнення з ПАТ «Страхова компанія «МИР» судових витрат та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «МИР».

В решті рішення залишити без змін, виключивши як одну з підстав задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного з ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» договору № 100552 від 31 серпня 2015р. його невідповідність положенням ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «МИР» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 607 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: