АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1080/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1194/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Лобова О.А., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Маладиці Л.В.

За участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2017 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом. Підстави позовних вимог вмотивовував тим, що 18 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 106849-cred, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, терміном повернення 18 грудня 2009 року.

Боржник порушив строки та порядок виконання взятого на себе зобов?язання.

Внаслідок порушення умов договору та виконання своїх зобовязань утворилася заборгованість станом на 24 січня 2016 року в сумі 20474,03 долари США.

Вказуючи на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 вересня 2010 року було вже присуджено до стягнення з боржника ОСОБА_7 та поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь Банку суму заборгованості в розмірі 77194 грн. 05 коп., просив стягнути різницю заборгованості в сумі 11220,88 доларів США, що за курсом 24,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 січня 2016 року складає 275135,92грн. і судові витрати у справі.

Уточнивши позовні вимоги, Банк просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за договором, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період 25 лютого 2011 року по 25 лютого 2016 року у розмірі 10332,22 долар США, що за курсом 27,21 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 лютого 2016 року складає 281139,71 грн., та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 лютого 2011 року по 25 лютого 2016 року в сумі 6 795,5 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом 25 лютого 2016 року становить 184906,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 907,95 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 907,95 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 907,95 грн. у повернення сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 березня 2017 року виправлено описку в рішенні суду від 01 березня 2017 року, а саме: в другому абзаці резолютивної частини рішення, замість: «…за період з 25 лютого 2011 року…» вважати вірним «…за період з 25 лютого 2013 року…».

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_4 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове, яким скасувати в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат з них.

Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в звязку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов невірного висновку про відсутність підстав вважати пропущеним строк позовної давності, оскільки його перебіг розпочався наступного дня після набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 серпня 2010 року, тобто з 02 листопада 2010 року, і закінчився 01 листопада 2013 року.

Наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин норм ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та спеціального порядку стягнення заборгованості за споживчим кредитом.

Вказує на безпідставне та неправомірне збільшення Банком відсоткової ставки у односторонньому порядку до 48 % річних.

Невірне застосування судом норм ч. 2 ст. 533 ЦК України, щодо якої визначено, що якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не на момент звернення до суду з позовом. Курси НБУ на день звернення до суду з позовом і на момент ухвалення рішення є різними.

Вважає, що відсутні законні підстави для покладення на поручителів солідарної відповідальності між собою за невиконані зобовязання боржника, а також неврахованою практику ВСУ України, яка є обов?язковою для судів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково, за наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи у їх сукупності, що 18 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №106849-cred, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору визначений до 18 грудня 2009 року.

18 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_6 укладені договори поруки - № 106849-cred/П1 та № 106849-cred/П2 відповідно. Умовами цих договорів встановлена солідарна відповідальність поручителів та позичальника ОСОБА_5 за невиконання умов кредитного договору.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30 серпня 2010 року позовні вимоги банку були задоволені. Стягнуто ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в солідарному порядку стягнуто заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитом в сумі 77194,05 гривень. Рішення набрало законної сили та зверталося до виконання.

Згідно повідомлення Автозаводського ВДВС м. Кременчука від 25 листопада 2016 року встановлено, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 51471266 з примусового виконання виконавчого листа №2-3237/10 про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 солідарно на користь банку заборгованості в сумі 77194,05 грн. та у повернення судових витрат 758,37 грн.

Встановлено, що виконавчий лист на виконання надходив неодноразово, але стягнень за ним не було. Виконавчий лист №2-3237 про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 77 952,42 грн. повернутий стягувачу 25 жовтня 2012 року з підстав п. 7 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення).

Частково задовольнивши позовні вимоги, та стягнувши відсотки за користування кредитом в межах строку позовної давності, місцевий суд виходив з наявності у позивача права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору, до повного виконання зобов?язання.

Такий висновок є правомірним та обгрунтованим, а також здійснений з урахуванням наявних правових позицій ВСУ.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, відсотків за користування кредитними коштами в розмірах передбачених умовами договору та ЦК України.

(правові позиції ВСУ у справах № 6-157цс16 від 25.05.2016 року, № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року)

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобовязань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, зокрема лише від поручителів, які солідарно відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (постанова Верховного Суду України від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-84цс11).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, враховуючи щомісячний характер нарахування відсотків, стягнення заборгованості з ОСОБА_4 як поручителя, обмежується останніми 6 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Такий же висновок слід зробити і щодо поручителя ОСОБА_6

Колегія суддів не погоджується і з висновками місцевого суду в частині розрахунку розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Умовами кредитного договору № 106849-cred, укладеного 18 грудня 2007 року, визначено відсоткову ставку у розмірі 24 % річних.

Відповідно до Закону України №1822-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором, який набрав чинності 10 лютого 2010 року, і положення якого згідно п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом, статтю 6 Закону України №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» було доповнено частиною другою, згідно положень якої: фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом.

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення як позичальника, так і поручителів, щодо збільшення згідно п. 3.2. кредитного договору процентної ставки як до 27,1%, так і до 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При обрахунку заборгованості при ухваленні рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука від 30 серпня 2010 року суд виходив з відсоткової ставки 24 % (а.с. 8 Т-1, а.с. 59-60 Т-1).

З урахуванням цього, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог у підтвердження правомірності збільшення Банком процентної ставки до 48%.

Судом встановлено, що боржниками не погашалося тіло кредиту ні у добровільному порядку, ні в ході примусового виконання рішення суду, і складає 4719,13 доларів США.

Заслуговують на увагу доводи апелянта в частині необхідності застосування судом норм ч. 2 ст. 533 ЦК України, щодо якої визначено, що якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не на момент звернення до суду з позовом.

Згідно даних, розміщених на офіційному сайті НБУ, станом на 01 березня 2017 року (на час постановлення рішення місцевого суду) курс долара США у співвідношенні до гривні становив 2716,37.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитними коштами в межах строку позовної давності згідно ст. 258 ЦК України, апеляційний суд виходить з відсоткової ставки згідно умов договору, що становить 24% річних.

Так, за три роки заборгованість по відсотками за користування кредитними коштами складає: (4719,13 х 24%) х 3 = 3397,77 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 92283,43 гривні.

Заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо невірного вирішення судом питання про солідарну відповідальність за зобов?язанням, оскільки виходячи з умов договорів поруки та норм ст. 554 ЦК України, відсутні підстави для покладення обов?язку поручителів у солідарному порядку між собою відповідати за зобов?язаннями боржника.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового, про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з основного боржника і поручителів у межах строків пред?явлення вимоги до останніх, а саме: шість місяців.

Оскільки обсяг відповідальності поручителів пов'язаний з обсягом відповідальності основного боржника, колегія суддів в межах доводів апеляційної скарги, заяв про застосування строків позовної давності визначає грошові суми, які необхідно стягнути з усіх відповідачів.

Так, з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню відсотки за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 лютого 2013 року по 24 серпня 2015 року в сумі 2831,48 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року (момент ухвалення рішення судом першої інстанції) становить у гривневому еквіваленті - 76902,86 гривень.

У солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 серпня 2015 року по 25 лютого 2016 року в сумі 566,29 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становить 15380,57 грн.

У солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 серпня 2015 року по 25 лютого 2016 року в сумі 566,29 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становить 15380,57 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати позивача підлягають компенсації відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, і становлять 1605 гривень 34 копійки /розрахунок: (4127,04+689): (281139,71 : 922283,43)/.

В залежності від пропорційності задоволених вимог з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок відшкодування судових витрат слід стягнути 1070,23 гривень, та з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 268,55 гривень з кожного.

Решта доводів апеляційної скарги, в тому числі доводи щодо невірного застосування місцевим судом вимог закону України « Про захист прав споживачів» висновків місцевого суду не спростували із зазначених вище підстав.

Також ОСОБА_4 звернувся з заявою до апеляційного суду про повернення надлишково сплаченого судового збору до суду апеляційної інстанції, яка підлягає до задоволення частково за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі внесення судового збору у більшому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» ціна позову становила 275135,92 грн.

Після уточнення позовних вимог ( а.с. 187 -191 Т-1) ціна позову склала 281139,71 грн.

Звідси, розмір судового збору за подання до суду апеляційної скарги мав складати 4638,80 гривень.

Апелянтом на усунення недоліків згідно квитанції від 24 квітня 2017 року ОСОБА_4 сплачено 5297,64 грн. (а.с. 85 Т-2), розмір якого помилково був обрахований з урахуванням сплаченого позивачем судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову.

За таких обставин, беручи до уваги наявність клопотання апелянта, слід повернути надмірно сплачений ним судовий збір в сумі 658 грн. 84 копійки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 березня 2017 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотки за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 лютого 2013 року по 24 серпня 2015 року в сумі 2831,48 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становить у гривневому еквіваленті - 76902,86 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 серпня 2015 року по 25 лютого 2016 року в сумі 566,29 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становить 15380,57 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 106849-cred від 18 грудня 2007 року за період з 25 серпня 2015 року по 25 лютого 2016 року в сумі 566,29 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 01 березня 2017 року становить 15380,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1070,23 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 268,55 грн. у повернення сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 268,55 грн. у повернення сплаченого судового збору.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду залишити без змін.

Повернути ОСОБА_4 надмірно сплачений 24 квітня 2017 року згідно квитанції № 0.0.752785382.1 на розрахунковий рахунок: Отримувач: УДКСУ у м. Полтаві, ; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019, р/р 0002, код доходів бюджету: 22030101,судовий збір в сумі 658 грн. 84 копійки

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1