Справа № 587/1226/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Дашутіна І.В., при секретарі Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Сумський районний сектор державної міграційної служби України про виселення з житлового приміщення та знятись з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, з тих підстав, що вона являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_2, яка створює перешкоди власнику в користуванні зазначеним житлом. Тому, позивачка просила виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири, зобовязати останню не чинити їй перешкоди та зняти відповідачку з реєстрації у вказаній квартирі.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не зявивсь, хоч про розгляд справи повідомлявся.

Заслухавши позивачку, її представника, представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2016 року був укладений шлюб між позивачкою та ОСОБА_3, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6).

За час шлюбу, згідно договору дарування від 21 квітня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №517, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

В зазначеній квартирі, яка належить позивачці на праві особистої приватної власності фактично проживає ОСОБА_2 Відповідачка створює перешкоди позивачці у вільному користуванні особистою власністю, та на її письмове звернення про добровільне виселення з квартири, яке було направлено ОСОБА_2 03 травня 2017 року, ніяких дій по виселенню вчинено не було (а.с. 10).

Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що оскільки її чоловік пережив важку операцію з ампутування нижніх кінцівок, має інвалідність І групи загального захворювання, переніс інсульт, хворіє цукровим діабетом та пересувається на інвалідному візку з її допомогою, то їм не зручно проживати в квартирі яка знаходиться на 3 поверсі де вони зараз проживають. Тому вони мають намір переїхати на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, що знаходиться на першому поверсі, де зараз проживає відповідачка. Разом з тим, вони не мають змоги цього зробити оскільки ні ключів, ні доступу до квартири позивачка не має, через перешкоди та небажання ОСОБА_2 добровільно звільнити житлове приміщення та віддати ключі (а.с. 7, 8).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові, згідно із 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З вищевикладених обставин позивачка не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, чим порушуються законні права. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власно будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-158цс14

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Враховуючи, що відповідачка не є членом сімї позивачки, як 21 квітня 2017 року набула право власності на квартиру та є єдиним власником, а відповідачка чинить перешкоди у користуванні позиваці своєю власністю, суд вважає, що є достатні підставою для виселення відповідачки з належної ОСОБА_1 квартири та зняття її з реєстрації.

Згідно положень ст. 7 та ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, необхідно виселити ОСОБА_2, з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації у вказаному помешканні.

В частині позовних вимог про зобовязання відповідачки не чинити позивачці перешкоди необхідно відмовити в звязку з їх необґрунтованістю, так як позивачкою не доведено, що ОСОБА_2 буде чинити перешкоди в користуванні належною їй власністю після набрання законної сили рішення щодо виселення відповідачки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 Сергіївни задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації у вказаній квартирі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.В. Дашутін