АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 766/838/16-ц Головуючий у І інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/791/1560/17 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 31 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою та вселення,

ВСТАНОВИЛА:

у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є власником 5/30 частин квартири АДРЕСА_1, його сестра ОСОБА_3 власником 13/30 частин, доньки останньої ОСОБА_4 та ОСОБА_7 власниками по 6/30 частин кожна, відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні його часткою квартири, не дають ключі від вхідних дверей, у позові просив визначити порядок користування вказаною квартирою та вселити його до неї.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської областівід 31 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено вселити ОСОБА_6 у квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування скарги покликався на те, що позивач є власником 5/30 частин квартири АДРЕСА_1, при цьому ніколи не був зареєстрований за вказаною адресою та не проживав там, позов подав до суду лише через 9 років після набуття права власності, тоді як за ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі перешкоджають позивачу вселитися до спірної квартири, є передчасним, оскільки будь-яких доказів створення перешкод або показів свідків матеріали справи не містять, крім того з матеріалів справи неможливо встановити, коли саме було порушено право позивача на користування належною йому на праві власності частиною житлового приміщення, та чи не пропущено позивачем строку позовної давності, відповідачам у справі належить право власності на 25/30 частин спірної квартири, вселяючи позивача у вказану квартиру без визначення порядку користування нею порушуються права інших співвласників, які все життя проживають у ній та фактично користуються, ухилення позивача від проведення експертизи у справі щодо визначення порядку користування спірним житловим приміщенням є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечуєтеся того факту, що вони є співвласниками вказаної у позові квартири у відповідних частках, в квартирі проживають відповідачі, позивач не проживає, проте має такий намір.

Відповідно до положень ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач є співвласником вказаної у позові квартири, яка є в розумінні ст. 6 ЖК України жилим приміщенням, призначеним для постійного або тимчасового проживання громадян, позивач, як власник житла, має у відповідності до ст. 155 ЖК України, ст. 383 ЦК України, ст. 41 Конституції України право на користування ним за прямим призначенням, посилання в апеляційній скарзі на ст. 405 ЦК України безпідставне, оскільки позивач не виступає членом сім'ї власника житла, він є самим власником, його право слід вважати порушеним з моменту виникнення наміру вселитися у квартиру та зазнання перешкод у цьому з боку відповідачів, які виступають проти цього, про що свідчить їх процесуальна позиція у справі та зміст апеляційної скарги на рішення суду, відсутність висновку судової експертизи не може бути підставою для скасування рішення у справі, оскільки сторони можуть самостійно встановити порядок користування квартирою, або, у разі необхідності, з відповідним позовом може звернутися сторона відповідача у справі.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик