СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13280/13-ц

пр. № 2/759/238/17

21 квітня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Ю.В.

за участю секретаря - Самчик І.М.

позивача - ОСОБА_2

позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_5; третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_5, третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» з позовними вимогами, які в подальшому було уточнено та просила суд постановити рішення яким визнати недійсними прилюдні торги, визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів та акт про реалізацію нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначали, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту складання звіту про оцінку реалізованої з торгів квартири, що суперечить положенням частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», підпункту 4.3.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, пункту 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку». Крім того, оголошення про торги спірної іпотечної квартири не було розміщене в двох місцевих друкованих засобах масової інформації, як цього вимагає частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку», а також потенційні покупці не були забезпечені інформацією про можливість огляду квартири відповідно до пункту 3.6 Тимчасового положення, частини третьої статті 43 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного позивачі просили суд визнати недійсними прилюдні торги, протокол проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, акт про реалізацію спірної квартири.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 подала письмові пояснення, зазначила, що на її думку купівля-продаж майна на торгах - це правочин який може бути визнаний недійсним. Зазначила, що трикімнатна квартира була продана 14.08.2013 року за 320 000,00 грн, при цьому ціна була визначена на підставі нечинного звіту про оцінку майна, який втратив чинність 01.05.2012 року. Позивач послалась на об'яви за витягами з газет «Авізо-Київ» №45 (1895) відповідно до яких вартість подібних квартир є вдвічі більшою та становило близька 750 000, 00 грн. Окрім того, позивач послалась на витяг «Індикатора ринка вторинної нерухомості Києва в липні 2013 року» за яким вартість квадратного метра вторинного житла в Святошинському районі становила в середньому 1779 доларів США, що означає, що вартість їх квартири мала б становити 930 900, 00 грн. Зазначене на її думку свідчить про недоотримання коштів від реалізації вказаної квартири. Також позивач наголошувала, що всього за вказаним кредитним договором нею вже було сплачено близько 97 265, 37 доларів США, при тому, що сума взятого кредиту складала 100 000,00 доларів США. (а.с. 96-101, т.4).

Позивач ОСОБА_3 надала письмові пояснення в яких зазначила, що на неї як на поручителя по іпотеці видано виконавчий лист на стягнення солідарно суми боргу, застосовано всі можливі санкції як до несумлінного позичальника, з огляду на викладене, наголошувала на наявності у неї права звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Також, позивач наголошувала, на тому, що незаконна реалізація квартири по заниженій вартості вплинула на її права, оскільки в разі продажу квартири за реальною ціною з неї були б зняті всі фінансові зобов'язання, а зараз, вона продовжує залишатись боржником. На підтвердження надала об'яви з архіву «Авізо-Київ», з яких на її думку вбачається, що вартість аналогічних квартир була втричі більшою. Також наголошувала на тому, що окрім того що вона є поручителем, вона є донькою ОСОБА_2 з якою проживає однією сім'єю і окрім цього житла вона разом з матір'ю та її двома неповнолітніми дітьми ніякого іншого житла не мають (а.с. 93 т.4). Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, подала письмові заперечення проти позовних вимог (а.с. 8-9, т.4). Зокрема, представник наголошувала на тому, що ОСОБА_3 не є власником чи співвласником квартири, тому її особисті права не порушуються. Представник відповідача зазначила, що на її думку, подання позову про визнання прилюдних торгів недійсними не є належним способом захисту прав позивачів за аргументів нібито недостатньої суми виручки від продажу заставного майна. Також представником було вказано на відсутність підстав недійсності правочину, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Окрім того, представником наголошувалось на відсутність належних та допустимих доказів щодо порушення прав позивачів з урахуванням вартості, за яку було продано квартиру та відповідності або невідповідності ринкової вартості майна станом на дату продажу з урахуванням переоцінки. Натомість, представником відповідача було надано висновок експерта від 12.09.2016 року про те, що вартість проданої квартири станом на 14.08.2013 року з урахуванням знижки у розмірі 45% від оціночної вартості складала 316 765, 90 грн, тоді як ОСОБА_5 придбана за 320 000, 00 грн, тобто, дорожче від ринкової вартості, на яку вказував експерт.

Інші відповідачі та представник третьої особи до суду не з'явились, повідомлялись належним чином (а.с. 70, 74, 77, 80, 85, 92, 115, 116, т.4). Про причини неявки суд не повідомили.

При цьому, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач Приватне підприємство "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЮСТИЦІЯ" припинив свою діяльність (Дата запису: 04.07.2014; Номер запису: 7003924; Стан суб'єкта: припинено). Відповідно до вимог ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу перетворення)або в результаті ліквідації. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП"Спеціалізоване підприємство юстиція" відомості про правонаступників цієї організації - відсутні.

Тому суд вважав можливим слухати справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав.

Зазначена цивільна справа неодноразово була предметом розгляду судових інстанцій різних рівнів. Судовим розглядом встановлено, що 17 грудня 2010 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 16 вересня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний Банк» (далі ПАТ «Індекс-Банк») заборгованості в розмірі 85тис. 215 доларів США 74 центи, що за курсом Національного банку України складало 673тис. 903 грн 12 коп (а.с.9).

1 листопада 2011 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Вега» (далі ТОВ «Оціночна компанія «Вега») в межах процедури виконавчого провадження складено висновок про незалежну оцінку майна, вартості квартири, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2006 року. Визначено ринкову вартість квартири у розмірі 580тис. 144 грн (а.с. 10, 67-86).

ОСОБА_2 на такий висновок про незалежну оцінку майна подала заперечення щодо вартості трикімнатної квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим виникла необхідність здійснити рецензування висновку експерта. 26 січня 2012 року заступником начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на підставі статей 13, 58 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення експерта для проведення рецензування експертної оцінки майна, проведеної ТОВ «Оціночна компанія «Вега» щодо визначення вартості спірної квартири.

В березні 2012 року проведено рецензування оцінки ринкової вартості квартири, яким підтверджено вартість квартири в розмірі 580 тис. 144 грн.

Заявку на реалізацію описаного та арештованого майна подано 27 квітня 2012 року.

14 травня 2012 року між ПП «СП Юстиція» та ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві укладено договір про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Прилюдні торги з реалізації спірної квартири були призначені на 13 червня 2012 року, однак вони не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців. Висновок про незалежну оцінку майна ОСОБА_2 було оскаржено в судовому порядку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 листопада 2012 року, в позові ОСОБА_2 до ТОВ «Оціночна компанія «Вега», товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, третя особа ПАТ «Креді Агріколь Банк», про скасування незалежної оцінки нерухомого майна відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2013 року надано дозвіл на реалізацію квартири ОСОБА_2, яка згідно з іпотечним договором від 29 серпня 2006 року передана в іпотеку ПАТ «Індекс-Банк» (правонаступник ПАТ «Креді Агріколь Банк»).

Актом державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 8 лютого 2013 року було здійснено переоцінку нереалізованого майна вищезазначеної квартири на 20 % від оціночної вартості та визначено, що вартість майна після переоцінки становить 464тис. 115 грн 20 коп. Прилюдні торги з реалізації спірної квартири були призначені на 5 липня 2013 року, однак вони не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців. Актом старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 22 липня 2013 року проведено переоцінку квартири на підставі пункту 5 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» на 45 % від оціночної вартості та визначено, що вартість майна після переоцінки становить 319тис. 79 грн 20 коп.

Прилюдні торги з реалізації спірної квартири були призначені на 14 серпня 2013 року, що була передана на торги за стартовою ціною 319тис. 79 грн 20 коп.

ПП «СП «Юстиція» розмістило оголошення від 25 липня 2013 року в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень у системі реалізації конфіскованого та арештованого майна на сайті Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Повідомлення про проведення торгів направлено ОСОБА_2 згідно з реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 25 липня 2013 року. Оголошення про проведення прилюдних торгів опубліковане у двох загальнодержавних друкованих виданнях газетах «Експрес - об'ява» та «Авізо плюс» (а.с.62).

14 серпня 2013 року ПП «СП «Юстиція» проведено прилюдні торги з реалізації трикімнатної квартири, переможцем яких став ОСОБА_5, який придбав вищезазначену квартиру за 320тис. грн (а.с.13).

При цьому, слід зазначити, що стартовою ціною квартири у вказаних прилюдних торгах було вказано ціну квартири в розмірі 319 079,20 грн (без ПДВ).

27 серпня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24, 27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85).

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п'ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності суб'єкта господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах.

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п'ятою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження", пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Відповідно, повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження"; пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

У вказаній цивільній справі, звіт про оцінку майна втратив чинність, оскільки відчуження спірного нерухомого майна здійснювалось більше ніж через 21 місяць після проведення оцінки майна, що вказує на неможливість установлення стартової ціни лота, яка визначається на підставі початкової вартості майна за результатами встановлення незалежною експертною оцінкою майна вартості об'єкта, що є порушенням вимог частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" і пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Зазначена позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року № 6-124цс14.

Що стосується наслідків застосування вказаної оцінки для сторін, слід зазначили, що обидві сторони аргументували свої позиції наступним.

Позивачі зазначили, що з огляду об'яви за витягами з газет «Авізо-Київ» №45 (1895) відповідно можна припустити, що вартість подібних квартир є вдвічі більшою та становила близька 750 000, 00 грн. Окрім того, враховуючи витяг «Індикатора ринка вторинної нерухомості Києва в липні 2013 року», вартість квадратного метра вторинного житла в Святошинському районі становила в середньому 1779 доларів США, що означає, що вартість подібної квартири мала б становити 930 900, 00 грн. Тобто, оскільки квартира продана значно за меншою ціною, аніж могла б бути продана, їх майнові права порушені, оскільки зазначене унеможливлює погашення боргу в повному обсязі та призводить до того, що вони вважатимуться боржниками навіть після продажу єдиного житла.

Представник відповідача категорично заперечували проти факту порушення прав позивачів, надала висновок експерта від 12.09.2016 року згідно з яким, вартість проданої квартири станом на 14.08.2013 року з урахуванням знижки у розмірі 45% від оціночної вартості складала 316 765, 90 грн, тоді як ОСОБА_5 придбана за 320 000, 00 грн, тобто, дорожче від ринкової вартості, на яку вказував експерт.

Згідно з Національним стандартом №1"Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440, ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно з наданими позивачами об'явами з № 60/2012/від 09.08.2013, №61/2013/від 13.08.2013 ринкова вартість подібних квартир становила від 760 000 грн. до 799 300 грн(а.с.56-58, т.3)

Відповідно до висновку експерта від 12.09.2016 року: «ринкова вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 64,2 кв.м., станом на 14.08.2013 року більш ймовірно складала 575938,00 грн без врахування ПДВ 20%» (а.с.42-54). При цьому, експертом зазначено, що при проведенні експертизи огляд квартири не проводився, дослідження здійснювалось за даними (інформацією), що містились в наданих документах (а.с.44). Також слід зазначити, що згідно з висновком, визначення вартості об'єктів дослідження проводилось з використанням порівняльного підходу, з використанням архіву даних на сайті http: a.aviso.ua, зокрема з використанням об'яв в номерах № 49/2001/ від 02.07.2013 року, №50/2002/ від 05.07.2013 року, №51/2003/ від 09.07.2013 року, №61/2013/ від 13.08.2013 року, №62/2014/від 16.08.2013 року(а.с.49, 56-57, т.4). Враховуючи зазначене, з огляду на результати висновків вказаної експертизи, її результати не можуть сприйматись у якості безспірного доказу ринкової ціни вказаної квартири на момент її реалізації.

Судовим розглядом встановлено, що при проведенні прилюдних торгів відбулися порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, і, відповідно, можна дійти висновку, що зазначені порушення закону вплинули на результати торгів, зокрема, існує велика ймовірність того, що ринкова вартість майна, що реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, була б вищою, якби оцінка реалізованого майна була б дійсною, а торги, відповідно, було б проведено у відповідності до чинного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що у даному випадку, законні очікування позивачів на те, що квартира буде реалізована за ціною, яка буде відповідати її дійсної вартості та буде тотожна ринковій вартості - самі по собі підлягають правовому захисту. Очевидно, що наявність законних очікувань на реалізацію майна в рахунок погашення боргу є передумовою для відповідного захисту. У даному випадку умовою наявності законного очікування є достатні законні підстави в національному праві або усталена практика публічної адміністрації, тобто це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права. Концепт законних очікувань знайшов своє тлумачення в багатьох рішеннях ЄСПЛ таких, як «Пайн Веллі Девелопмент та інші Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd. and others v. Ireland, п. 45), «Копескі проти Словакії» (Kopecky v. Slovakia пп. 42-53). «Доки проти Боснії та Герцоговини» Dukic v. Bosnia and Herzegovina (п. 38) тощо.

Відповідно, у даному випадку, з огляду на порушення норм права при проведенні торгів, були порушені права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними, а позовна заява - підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Зважаючи на вищенаведене, та керуючись Законами України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 15, 31, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_5; третя особа: ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акта про реалізацію з торгів нерухомого майна - задовольнити.

Визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - трикімнатної квартири АДРЕСА_1, результати яких оформлені протоколом проведення прилюдних торгів №1-К-233-СВ-і від 14.08.2013 року, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» О.А. Кривенком та актом старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецькbv Д.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 27.08.2013 року, затвердженим начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ м. Києва Василевським А.М.

Визнати недійсним протокол №1-К-233-СВ-і від 14.08.2013 року про проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, - квартири АДРЕСА_1, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» О.А. Кривенком.

Визнати недійсним акт старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Святецького Д.В. про реалізацію з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) - квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2013 р., затверджений начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Василевським А.М.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,80.

Стягнути з Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,80.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,80.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги з дня його проголошення через Святошинський районний суд м. Києва. Особи, які не були присутні у судовому заіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю.В. Войтенко