Провадження № 2/344/3523/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 по вул. Г.Мазепи, 67 в м.Івано-Франківську,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 по вул. Г.Мазепи, 61 в м.Івано-Франківську. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй та її сімї на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, в якій також зареєстрований її внук ОСОБА_3 У 2009 року відповідач зареєстрував шлюб та перейшов проживати в іншу квартиру. Особистих речей в даній квартирі відповідач немає, витрат по утриманню житла не несе та фактично не проживає у зазначеній квартирі. Оскільки, відповідач понад шість місяців відсутній (не проживає) в квартирі АДРЕСА_1, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

Позивачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі (а.с. 20).

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 15).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1998 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить позивачці та членам її сімї: ОСОБА_4 - чоловіку, ОСОБА_5 - дочці, ОСОБА_6 - зятю, ОСОБА_7 - внуку, ОСОБА_8 - внуку, в рівних долях (а.с. 4).

Згідно довідки №02-02/2722 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія від 15.08.2017 року, будинкової книги для прописки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.1999 року, ОСОБА_1 є уповноваженим власником квартири АДРЕСА_1, в якій, крім неї, зареєстровані: ОСОБА_9 - дочка, ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_2 - онук, ОСОБА_2 - онука (а.с. 5, а.с. 6-11).

Крім того, згідно заяви, посвідченої КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стверджують, що відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 фактично не проживає (а.с. 12).

Позивачка вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у її квартирі, який насправді там не проживає, не надає коштів на утримання майна, перешкоджає здійсненню нею права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, створює перешкоди у здійсненні нею права вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, враховуючи те, що відповідачем заявлені позовні вимоги визнано в повному обсязі, а тому слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 по вул. Г.Мазепи, 61 в м.Івано-Франківську.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 по вул. Г.Мазепи, 61 в м.Івано-Франківську - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.