АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/34840/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8426/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

28 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Майданець К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом та отримання свідоцтва про право власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, представник Київської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом та отримання свідоцтва про право власності, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, який за життя отримав безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та розпочав процедуру її приватизації, яку, в свою чергу, не встиг завершити у зв'язку із смертю.

Зазначила, що відповідно до вимог ст.ст. 116, 125, 128 ЗК України землевпорядними органами були виконані дії щодо формування зазначеної земельної ділянки як об'єкта цивільних прав з визначенням її меж на місцевості та внесення інформації до бази даних Державного земельного кадастру.

Разом з тим, маючи намір прийняти спадщину, що залишилась від померлого батька, в межах додаткового строку для прийняття спадщини, встановленого їй рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року, 5 грудня 2014 року вона звернулась із відповідною заявою до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, проте, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, постановою державного нотаріуса 3 червня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та земельну ділянку.

Також зазначила, що з метою одержання дозволу на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на земельну ділянку, в березні 2015 року вона звернулась з відповідною заявою до Київської міської ради, однак листом від 31 березня 2015 року за вих. №057022-57/л-619-5350, отримала відмову у наданні такого дозволу.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, за рахунок земель міської забудови Рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року за №700-76/2110, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1

Згідно доручення Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації на підставі вищенаведеного рішення Відповідача, а також відповідної заяви ОСОБА_4, в 2005 році ТОВ «Фірма «Земля-Майно» виготовило технічну документацію про перенесення проекту відведення земельної ділянки в натуру (на місцевість) та складання державного акта на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 27 липня 2012 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

З листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 9 лютого 2015 року за № 05707-2056 вбачається, що згідно з даними міського земельного кадастру, станом на 5 лютого 2015 року, за ОСОБА_4 обліковується земельна ділянка код 906029:141 площею 553,44 кв.м. на АДРЕСА_1, однак документи, які посвідчують право власності чи користування (оренди) зазначеною земельною ділянкою, станом на 31 грудня 2012 року у Департаменті земельних ресурсів зареєстровані не були.

ОСОБА_4, розпочавши процедуру приватизації спірної земельної ділянки за час свого життя, не отримав правовстановлюючий документ на неї у зв'язку із смертю.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Київської міської ради від 31 березня 2015 року за вих. №057022-57/л-619-5350, ОСОБА_3 відмовлено в отриманні дозволу на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку.

З матеріалів спадкової справи №803/2014 щодо майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 листопада 2014 року строк, позивач звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття всього спадкового майна, що залишилось після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 3 червня 2015 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого ОСОБА_4 на будинок та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1 з підстав, передбачених пп. 4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, а саме, у зв'язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), процедура приватизації земельної ділянки розпочинається з моменту звернення громадянина з заявою до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положенням ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частинами 9, 10 ст. 79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Підпунктом 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 1 січня 2013 року державні акти про право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно вказаних Законів, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманий в територіальних органах Державної реєстраційної служби.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийнявши спадщину після смерті батька, позивач набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останньому, включно, з правом на завершення приватизації спірної земельної ділянки.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що постановою нотаріуса позивачу вже відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті 10 Постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року за № 7, роз'яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як роз'яснив ВССУ в своєму листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судовому практику розгляду цивільних справ про спадкування», в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідно права в порядку спадкування - права на завершення приватизації одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали її батьку на підставі ст. 1216 та 1218 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді