Справа №489/7874/15-ц 29.09.2017
Провадження №22-ц/784/875/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/7874/15-ц Головуючий І інстанції - Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/784/875/17 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Локтіонової О.В., Крамаренко Т.В.,

при секретарі - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Юрлова Тетяна Григорівна, Державний нотаріус Токіой Ірина Вікторівна про визнання недійсними заяви про відмову від спадщини та свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2009 року та свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1995 року, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та позивачці на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 в рівних частках - по 1/4ч. кожному. Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 успадкувала належну ОСОБА_6 1/4 частку вказаної вище квартири. В даній квартирі позивачка мешкає та зареєстрована з часу її приватизації, тобто з 1995 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_5 До вересня 2015 року вона вважала, що після смерті батька, вона та її мати ОСОБА_2 успадкували його частку порівну по 1/8 частині відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак, з позовної заяви ОСОБА_2 від 10.08.2015 року про припинення та визнання права власності на майно, вона дізналась, що ніби-то 25.11.2008 року вона відмовилась від спадщини, яка залишилась після смерті батька. Відповідно до заяви про відмову від спадщини, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_7 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2009 року, відповідачка повністю успадкувала належну ОСОБА_5 1/4 частку вказаної вище квартири. Оскільки позивачка ніколи не підписувала заяву від 25.11.2008 року про відмову від спадщини свого батька на користь ОСОБА_2, вважає, що невідома особа скористалася підробленими документами та ввела в оману нотаріуса щодо її особистості. На підставі викладеного позивачка просила суд визнати недійсною заяву № 2822 про відмову від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5, на користь ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Юрловою Т.Г. 25.11.2008 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом № 6-1404, посвідчене державним нотаріусом Токіой І.В. 10.12.2009 р. в частині спадкування 1/8 частки спадкового майна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними заяви про відмову від спадщини та свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідачка звернулася до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Юрлова Тетяна Григорівна також звеернулася з запереченнямии на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні позивачка заявила клопотання про проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, яке було підтримане її представником, і в якому вона посилалася на те, що висновок експерта досить сумнівний та виконаний неправильно.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши наведені в клопотанні доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за змістом ст. ст. 66,143 ЦПК України експертиза призначається судом за клопотанням однією із сторін для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Висновок експерта як доказ підлягає судової оцінки поряд з іншими доказами, які є у справі. Крім того, згідно ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як убачається з тексту клопотання про призначення повторної експертизи, у позивачки викликало сумнів те, що експерт двічі повертав матеріали справи до суду та клопотав про надання додаткових доказів у зв'язку з великою варіаційністю почерку позивачки, а при встановленні схожості почерку взяв до уваги лише 1-3 документа, на підставі яких зробив однозначний висновок про належність почерку та підпису саме позивачці. Тому на думку позивачки дії експерта протирічать одна одній, а висновок - матеріалам справи. Не зрозуміло позивачці також те, де взагалі експерт побачив збіжні суттєві ознаки, так як почерк, виконаний в заяві про відмову від спадщини, зовсім інший, ніж у неї.

Проте, як убачається з матеріалів справи, для дослідження експерту були надані матеріали справи, в яких знаходилася численна кількість як експериментальних, так і вільних зразків підпису позивачки. Згідно з вимогами п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень вони позначені штампом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про їх дослідждення. Про дослідження даних документів зазначено також в тексті висновку експерта. Зазначене свідчить про те, що всі вони були предметом дослідження експерта.

Фактично зазначені в клопотанні позивачки обставини свідчать про її не згоду з висновками експерта, а не про необґрунтованість чи сумнівність цього висновку. Не зазначено в клопотанні також того, чим висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстави для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи відсутні.

Щодо клопотання про призначення експертизи Київській незалежній судово-експертній установі, то слід зазначити, що почеркознавча експертиза згідно з ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» може бути проведена виключно державними спеціалізованими установами, оскільки почеркознавча експертиза відноситься до криміналістичних. Київська незалежна судово-експертна установа не є державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність.

Керуючись ст. ст. 303,304,143-150, 314 УПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі повторної судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Головуючий

Судді