Справа № 180/1488/16-ц
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2017 р. м. Марганець
Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої Хомченко С.І.
при секретарі Назаренко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Марганці заяву представника колективного підприємства «Марічка» - Левченка А.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Марічка» про визнання права на одержання вартості частини майна колективного підприємства, -
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Марічка» про визнання права на одержання вартості частини майна колективного підприємства.
22.08.2017 року представник відповідача колективного підприємства «Марічка» - Левченко А.В подав заяву про ухвалення по справі додаткового рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача в особі директора КП «Марічка» ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.
17 серпня 2017 року ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Марічка» про визнання права на одержання вартості частини майна колективного підприємства, однак не вирішено питання про витрати на правову допомогу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1 ст. 88 цього Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.4 цієї статті, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.
Ст. 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2017 року між адвокатом Левченко А.В. та директором КП «Марічка» ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової допомоги.
Адвокат Левченко А.В. надавав представнику відповідача по справі правову допомогу, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні документи до вказаного договору про надання правової допомоги, приймав участь у розгляді справи. Понесені витрати відповідача на правову допомогу підтверджуються квитанціями про оплату Левченку А.В. наданих послуг, що містяться в матеріалах справи.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про підставність заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь відповідача судових витрат по справі.
Керуючись ст. 220 ЦПК України суд,-
Заяву представника відповідача - Левченка А.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по справі задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: С. І. Хомченко