Справа № 303/2091/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року в справі за поданням державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про примусове проникнення до житла боржника,

встановила:

У березні 2017 року старший державний виконавець Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся у суд з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року задоволено подання старшого державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Головного ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2, та надано дозвіл на примусове проникнення до житла квартири боржника ОСОБА_1 для забезпечення примусового виконання рішення суду.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати зазначену ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зокрема, вказує на те, що йому не надсилалася постанова про відкриття виконавчого провадження. Щодо відсутності доступу державного виконавця до його квартири 21.07.2016 року о 11:00, то на це є обєктивні причини, так як він в цей час перебував на роботі. З приводу відсутності доступу державного виконавця до квартири 16.02.2017 року о 11:00, то вказує, що постанова про призначення примусового виконання рішення на дану дату йому не направлялась. Вважає помилковим висновок суду про його ухилення від виконання судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що згідно заочного рішення Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 26.05.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту № 0, укладеного 19.08.2008 року у розмірі 5867,95 доларів США, що еквівалентно сумі 140252,19 грн. Також вирішено питання про судові витрати (а.с.71, 72).

11.12.2015 року на підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту № 0 у розмірі 140252,19 грн. та 1402,52 грн. судових витрат (а.с.88). 06.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51304662 та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду до 13.06.2016 року (а.с.89).

В подальшому 14.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову відповідно до якої призначено примусове виконання рішення суду на 21.07.2016 року о 11.00 год., копію якої боржник відповідно до поштового повідомлення отримав 16.07.2016 року (а.с. 92, 93). Однак, з виходом до квартири АДРЕСА_1 було встановлено, що доступу до зазначеної квартири не має, боржник відсутній, а тому провести виконавчі дії виявилось неможливим, про що 21.07.2016 року державним виконавцем складено акт (а.с. 94).

Також постановою державного виконавця від 08.02.2017 року було залучено працівників Мукачівського відділу поліції для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись 16.02.2017 року о 11.00 год. за адресою м. Мукачево, вул. 26-го Жовтня, 23/4, для виконання постанови державного виконавця від 08.02.2017 року про примусове виконання рішення суду (а.с. 96).

16.02.2017 року державним виконавцем складено акт з якого вбачається, що боржник ОСОБА_1 рішення суду в добровільному порядку не виконує, двері в квартиру не відкриває, у звязку з чим неможливо виконати вищевказане рішення суду (а.с. 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дана норма права кореспондується з п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якого державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку та ненадання доступу державному виконавцю до житла, в якому може знаходитися його майно.

Таким чином, оскільки боржник отримав постанову про призначення примусового виконання рішення на 21.07.2016 року о 11.00 год., однак державний виконавець не був допущений до майна боржника, то суд правомірно задоволив подання.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що він в той момент був на роботі, оскільки боржник не повідомляв державного виконавця про дану обставину та не пропонував іншу якусь дату для проведення даної виконавчої дії.

Доводи апеляційної скарги, що йому не надсилалась постанова про відкриття виконавчого провадження не мають ніякого правового значення, оскільки предметом даної справи не є оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Також, безпідставним є посилання апелянта на те, що відсутні докази отримання ним постанови про призначення примусового виконання судового рішення на 16.02.2017 року о 11.00 год., позаяк встановлений судом факт ухилення боржника від примусового виконання рішення призначеного на 21.07.2016 року о 11.00 год., є самостійною та достатньою підставою для задоволення подання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував процесуальний закон та дотримався процедури розгляду справи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни.

Зважуючи на викладене вище та керуючись статтями 307, 312-315, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді