Справа №: 398/353/17
провадження №: 2-с/398/9/17
УХВАЛА

Іменем України

"31" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

за участю секретаря Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №398/3864/16-ц від 13 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу від 13 грудня 2016 року у справі за № 398/3864/16-ц про стягнення з неї заборгованості за отриману теплову енергію станом на 01.10.2016 року в розмірі 17 835 грн. 71 коп. на користь КП «Теплокомуненерго». Просить судовий наказ скасувати оскільки вважає його необґрунтованим. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом від 13 грудня 2016 року з неї стягнуто на користь КП «Теплокомуненерго» заборгованість за отриману теплову енергію станом на 01.10.2016 року в сумі 17 835 грн. 71 коп., з яких 16 233 грн. 13 коп. основного боргу, 220 грн. 51 грн. 3 % річних та 1 382 грн. 07 коп. індекс інфляції та судовий збір в розмірі 689 грн. 00 коп. З доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що станом на жовтень 2013 року борг становив 10 955 грн. 85 коп., з яким вона не погоджується та просить скасувати виданий судовий наказ.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву про скасування судового наказу та просила її задовольнити.

Представник КП «Теплокомуненерго», в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з тих підстав, що наказ відповідає вимогам чинного законодавства України, сума заборгованості стягнута судовим наказом є безспірною та вимога про стягнення заборгованості за теплову енергію предявлена в межах строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи судовим наказом від 13 грудня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» заборгованість за отриману теплову енергію станом на 01.10.2016 року в сумі 17 835 грн. 71 коп., з яких 16 233 грн. 13 коп. основного боргу, 220 грн. 51 грн. 3 % річних та 1 382 грн. 07 коп. індекс інфляції та судовий збір в розмірі 689 грн. 00 коп. (а. с. 15).

При цьому, відповідно до заяви про видачу судового наказу КП «Теплокомуненерго» просило стягнути з ОСОБА_1 борг станом на 01 жовтня 2016 року (а. с. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості за надану теплову енергію у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 16 233,13 грн. При цьому, із зазначеного розрахунку вбачається, що станом на 01 жовтня 2013 року у ОСОБА_1 вже існувала заборгованість у розмірі 10 955,85 грн. (а. с. 4).

Отже, за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 збільшилась на 5 277,28 грн. (16 233,13 10 955,85 = 5 277,28).

Крім того, з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2016 року КП «Теплокомуненерго» звернулося 22 листопада 2016 року (а. с. 1).

Отже, з тексту заяви про видачу судового наказу та викладу обставин, якими стягувач обґрунтовує свої вимоги, а також з доданих документів вбачається, що заборгованість, яку стягувач просить стягнути з боржника, не є безспірною, утворилась, в тому числі, за період, що передує жовтню 2013 року, тобто стягувач просить суд стягнути з боржника заборгованість, яка виникла понад три роки до дати звернення до суду з даною заявою, з чого вбачається пропуск позовної давності.

У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» вказано, що наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); або із доданих документів вбачається пропуск строку позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 105-1 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та розяснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Оскільки, заявлена до стягнення сума заборгованості не є безспірною та вбачається пропуск позовної давності, тобто наявний спір про право, то суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судовий наказ скасуванню.

Керуючись ст.105-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ від 13 грудня 2016 року у справі №398/3864/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» заборгованості за отримані послуги з теплопостачання станом на 01.10.2016 року в сумі 17 835 грн. 71 коп.

Роз'яснити Комунальному підприємству «Теплокомуненерго» право на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з теплопостачання, в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Авраменко