У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - ОСОБА_8 - на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 08 жовтня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 0524/08/01-ZNv, згідно із умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 євро зі сплатою 13,5 % річних терміном до 08 жовтня 2018 року.

Цього ж дня із метою забезпечення вимог ПАТ «Банк Форум» за вказаним кредитними договорами між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за договором кредиту в розмірі 530 684 грн 48 коп.

Посилаючись на те, що оскільки боржником вказане судове рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, то банк просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2008 року № 0524/08/01-ZNv у розмірі 33 516,63 євро, що еквівалентно 461 106 грн 24 коп., та 9 345 грн 49 коп. пені звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1994 року належить ОСОБА_6

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року у справі № 2-2266/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» - ОСОБА_8 - порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 08 жовтня 2003 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 0524/08/01-ZNv, згідно із умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 євро зі сплатою 13,5 % річних терміном до 08 жовтня 2018 року.

Цього ж дня із метою забезпечення вимог ПАТ «Банк Форум» за вказаним кредитними договорами між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1994 року на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з пп. 2 п. 3.2 кредитного договору банк має право вимагати достроково повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язання.

Відповідно до пп. 5.3. п. 5 кредитного договору сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов'язань, передбачених п. 3.3 цього договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього, банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат банку у порядку, визначеному цим договором, договором застави та чинним законодавством України.

Оскільки божником були порушені умови кредитного договору в частині строків повернення кредиту та інших платежів, банк у квітні 2010 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою про дострокове стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року у справі № 2-2266/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2011 року, достроково стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за договором кредиту в розмірі 530 684 грн 48 коп.

У зв'язку з невиконанням вказаного рішення суду, ПАТ «Банк Форум» 31 січня 2014 року звернулося до боржника та іпотекодавця з вимогою щодо погашення кредитної заборгованості, яка останніми також виконана не була.

У березні 2014 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом доОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 подала заяву про застосування позовної давності.

Відмовляючи у задоволені позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що банк звернувся до суду із пропуском позовної давності.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «Банк Форум» посилалось на те, що внаслідок невиконання ОСОБА_7 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року у справі № 2-2266/10 станом на 04 березня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 470 451 грн 74 коп., яка складається із: простроченої заборгованості з повернення кредитних коштів у розмірі 7 073, 94 євро, що еквівалентно 97 319 грн 98 коп.; поточної заборгованості з повернення кредитних коштів у розмірі 26 442 грн 69 євро, що еквівалентно 363 786 грн 26 коп.; пені у розмірі 679, 30 євро, що еквівалентно 9 345 грн 49 коп., у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, банк у квітні 2010 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про дострокове стягнення заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що у квітні 2010 року банк звернувся із заявою про дострокове стягнення заборгованості, а із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки у березні 2014 року, відповідач подав заяву про застосування позовної давності, правильно виходив із того, що звернувшись до суду із позовом про дострокове стягнення на підставі пп. 2 п. 3.2 кредитного договору, банк змінив строк основного зобов'язання у 2010 році, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем позовної давності.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_7 здійснив останнє погашення за кредитом 02 вересня 2013 року, що свідчить про переривання позовної давності, колегією суддів відхиляються, оскільки такі дії були вчинені поза межами трирічного строку.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова