Справа № 502/571/17
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

про

перегляд заочного рішення в цивільній справі № 502/571/17 за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про

стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05.05.2017 року в цивільній справі № 502/571/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - позовні вимоги було задоволено частково та ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 4000,80 гривень.

В заяві про перегляд заочного рішення від 25.05.2017 р. представник відповідача просила суд переглянути та скасувати заочне рішення по справі з підстав того, що відповідач не міг зявитись в судове засідання з причин перебування за межами України на час розгляду справи та докази, які в нього, є мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала подану заяву та на її обґрунтування пояснила, що відповідач ОСОБА_3 протягом останніх 16 років знаходиться на території Російської Федерації на заробітках. Відповідач обізнаний про необхідність сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, але в звязку з тим, що з ним не розрахувались на попередній роботі на якій він пропрацював півроку, він не мав можливості сплачувати аліменти, що призвело до утворення відповідної заборгованості. Він працевлаштований там неофіційно і на територію України приїздить приблизно один раз на рік, у звязку з чим не може підтвердити факт відсутності у нього заробітку протягом періоду, за який розраховано пеню за прострочення сплати аліментів. На території України протягом 2015-2017 років він доходи не отримує, що підтверджується довідкою, виданою 23.05.2017 р. Кілійським відділенням Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області. У квітні місяці ОСОБА_3 передав кошти на погашення заборгованості з аліментів, яку представник відповідача передала державному виконавцеві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством передбачено можливість скасування заочного рішення суду лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

Судом встановлено, що в судові засідання по даній справі відповідач викликався в порядку, який встановлено ст. ст. 74-76 ЦПК України і був належним чином повідомлений /а.с. 17, 20/, що свідчить про виконання судом обовязку щодо повідомлення відповідача про місце, день і час явки за викликом для забезпечення закріпленого в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права відповідача на справедливий судовий розгляд, елементом якого є можливість сторони представляти свою позицію в суді, що також реалізується через закріплений в ст. 10 ЦПК України принцип змагальності сторін.

Також судом встановлено, що посилання представника відповідача на відсутність у відповідача заробітку протягом періоду утворення заборгованості з аліментів, нічим не підтверджені і він сам пояснив. що доказів на підтвердження цієї обставини він надати не може.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відсутність нових доказів у разі скасування заочного рішення суду фактично призведе до затягування розгляду справи в суді першої інстанції та повторного ухвалення аналогічного за змістом судового рішення, що не відповідатиме принципам ефективності та своєчасності цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що заяву представника відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.230, п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення в цивільній справі № 502/571/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3простягнення пені за прострочення сплати аліментів залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу положення ч. 4 ст. 231 ЦПК України, згідно яких у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4