У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 31 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю прокурора Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Березолової Т.М.,Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за заявою лікаря-психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7 про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2016 року лікар-психіатр ОСОБА_7 звернулася до суду із даною заявою, зазначивши в її обгрунтування, що згідно інформації про неадекватну поведінку ОСОБА_8, отриману із заяв її матері- ОСОБА_9 та сусідки ОСОБА_10, вона припускає наявність у ОСОБА_8 тяжкого психічного розладу з огляду на те, що остання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, що завдасть значної шкоди здоров'ю через погіршення психологічного стану у разі ненадання психологічної допомоги. Посилаючись на те, що добровільно згоди на огляд ОСОБА_8 не дає, просила суд надати дозвіл на проведення її психіатричного огляду без усвідомленої згоди. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року в задоволення заяви відмовлено. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року скасовано. Заяву лікаря-психіатра Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7 про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди - задоволено. Ухвалено лікарю-психіатру провести психіатричний огляд ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, без її усвідомленої згоди. У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили, що ОСОБА_8 виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї та оточуючих або завдасть шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання психіатричної допомоги. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що лікарем-психіатром встановлено обґрунтованість заяв про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_8 без її усвідомленої згоди, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК). Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом та іншими законами України. За змістом ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Згідно із ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обгрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обгрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. З урахуванням викладеного, висновок апеляційного суду про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_8 без її усвідомленої згоди є помилковим. Натомість, судом першої інстанції встановлено, що лікарем-психіатром Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру підготовлено висновок стосовно огляду ОСОБА_8, відповідно до якого лікар-психіатр прийняла рішення звернутися до суду з проханням провести психіатричний огляд останньої без її усвідомленої згоди. До такого висновку лікар прийшла зі слів матері ОСОБА_8 - ОСОБА_9, яка вказувала на неадекватність дочки. Разом з тим, встановивши, що примусовий огляд лікарем-психіатром міг відбутися лише за наявності відомостей, передбачених ч. 3 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», які матеріали справи не містять та, врахувавши відсутність рішення уповноважених органів про спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень її дочкою, доказів на підтвердження існування обставин, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_8 (яка не перебувала та не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері) не спроможна задовольняти свої життєві потреби або вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих чи завдасть шкоди своєму здоров'ю, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви за відсутності передбачених законом підстав для проведення примусового психіатричного огляду без її згоди та вірно зазначив, що використання ОСОБА_8 свого права на звернення до компетентних органів та несплата комунальних послуг не свідчать про наявність психічного захворювання. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити. Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року скасувати, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2016 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович О.В. Попович