АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1601/7629/2012 Номер провадження 22-ц/786/2441/17Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Мартєва С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2012 року постановлену за результатами розгляду подання державного виконавця Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року головний державний виконавець Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням, прохаючи встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржнику ОСОБА_4 за межі України до виконання зобов`язання за рішенням.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 32665208/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави боргів у розмірі 4457283 грн. Виконавче провадження було відкрито 04.02.2011 року.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2012 року подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право виїзду за кордон до повного виконання ним зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням про стягнення на користь юридичних осіб та держави заборгованості у розмірі 4457283 грн.

Ухвалу направлено до прикордонної служби для виконання.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при її постановленні, прохав оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали подання не містять жодного доказу того, що він фактично ухиляється від виконання рішення суду. Окрім того, зазначив, що у нього наявне майно на яке державний виконавець може звернути стягнення, відтак є незрозумілим чому державним виконавцем та судом обрано саме такий спосіб забезпечення виконання судових рішень.

У судове засідання ОСОБА_2 та його представники за довіреністю не з`явились, ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримав, прохав задовольнити.

Державний виконавець чи представник виконавчої служби у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

У матеріалах справи наявні постанови державного виконавця від 04.02.2011 року ВП № 24370471 та від 18.04.2011 року ВП № 26018371 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості. Також, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2011 року ВП № 26554486 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» суми боргу (а.с. 99, 100).

09.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_2 (а.с. 108).

18.05.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 111-115).

Доказів наявності саме зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 4457283 грн. матеріали справи не містять.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість боржника виїхати за межі території України може ускладнити, або унеможливити виконання судового рішення.

Проте, з таким висновок колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 37-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Аналіз перелічених норм закону дає підстави стверджувати, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішень суду.

Державний виконавець у своєму поданні лише вказує на наявність зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави суми заборгованості (доказів наявності зведеного виконавчого провадження, як вже зазначалось вище, матеріали справи не містять). Надалі, державний виконавець перелічив ряд норм законів, якими регулюється питання щодо обмеження особи у праві виїзду за межі України та до матеріалів подання долучив копії постанов про розшук та арешт майна боржника.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що вищевказані наведені обставини та документи, не є належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження факту навмисного ухилення ОСОБА_2 від виконання судових рішень.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено наявності обґрунтованих підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, та висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2012 року з постановленням нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 червня 2012 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця Автозаводського відділу Державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_1