Провадження № 2/641/690/2017 Справа № 641/341/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді Григорєва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування збитків, спричинених ДТП та за зустрічним позовом ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант», ОСОБА_2 в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ПАТ «Мега-гарант» суму податку на додану вартість в розмірі 9791,63 грн., 10000,00 грн. моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2000,00 грн., суму втрати товарної вартості в розмірі 23464,85 грн., 10000,00 грн. моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.03.2016 року на перехресті пр. Московський та вул. Польова в м. Харкові сталося ДТП за участю двох транспортних засобів ГАЗ 5327, державний номер НОМЕР_1 та «Субару Форестер» державний номер НОМЕР_2. Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху України. 13.06.2016 року Московським районним судом м. Харкова ОСОБА_2 визнанно винним у ДТП, який мав при собі страховий поліс ПА «СК «Мега-гарант». 12.07.2016 року за його заявою ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса зробив висновок автотоварознавчого дослідження № 3904 від 11.07.2016 року, згідно якого сума відновлювального ремонту його автомобіля складає 61507,57 грн., з яких 23464,85 грн. втрата товарної вартості транспортного засобу. 11.08.2016 року до ПАТ «СК «Мега-гарант» ним подано повідомлення про вищезазначене ДТП. Однак виплату зі страхового відшкодування він отримав лише 19.01.2017 року у розмірі 36036,72 грн. та компенсацію витрат за проведення автотоварознавчого дослідення в розмірі 1162,92 грн. Загальна сума виплати скалала 37199,64 грн. На цей час ПАТ «СК «Мега-гарант» не відшкодовано суму податку на додану вартість у розмірі 9791,63 грн. Оскільки майнова шкода відшкодовується особою, яка її заявдала просить стягнути з ОСОБА_2 франшизу у розмірі 2000,00 грн. та суму втрати товарної вартості в розмірі 23465,85 грн. Діями відповідачей йому була заподіяна моральна шкода, в обгрунтування якої він зазначив, що ПАТ «СК «Мега-гарант» вчасно не відшкодував суму страхового відшкодування та відтермінував її на 71 календарний день та не відшкодував суму податку на додану вартість до цього часу. Таким чином ПАТ «СК «Мега-гарант» йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 10000,00 грн. Щодо спричинення йому моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 зазначив, що він спричинив йому фізичні страждання через те, що пошкодив транспортний засіб, лишив можливості пересуватись на особистому транспорті та створив неподобства і виникнення ситуацій щодо прохань третіх осіб його підвозити. Моральну шкоду оцінює у 10000,00 грн.

Відповідач ПАТ «СК «Мега-гарант» не погодившись з позовом ОСОБА_1 подали зустрічний позов в якому зазначили, що 16.03.2016 року між ПАТ «СК «Мега-гарант» та ОСОБА_3 була укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано поліс АЕ 7846077, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля ГАЗ 5327, реєстраційний номер НОМЕР_2. 29.03.2016 року на перехресті пр. Московського та вул. Польовій в м. Харкові сталася ДТП за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Субару Форестер» під керуванням ОСОБА_1 06.06.2016 року ОСОБА_1 передав свій транспортний засіб для здійснення ремонту ТОВ «Альфа центр Харків». Загальна вартість проведеного ремонту відповідно до наряду та акту виконаних робіт склала 58749,80 грн., в тому числі ПДВ 9791,63 грн. 13.06.2016 року постановою Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП. 11.07.2016 року за заявою ОСОБА_1 ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса зробив висновок, згідно якого розмір матеріального збитку дорівнює 61501,57 грн. і який складається з наступних складових: вартість ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 6484,80 грн., вартість застосованих для ремонту матеріалів 7024,20 грн., вартість деталей, замінених при ремонті 24527,72 грн., втрата товарної вартості 23464,85 грн. 11.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Мега-гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. 19.01.2017 року було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 36036,72 грн. Також ОСОБА_1 були компенсовані понесені ним витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1162,92 грн. Крім того за прострочення виплати страхового відшкодування ПАТ «СК «Мега-гарант» сплатило ОСОБА_1 пеню у розмірі 1580,03 грн. 27.02.2017 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії ПАТ «СК «Мега-гарант» до МТСБУ. Підставою для подання скарги стало те, що на думку ОСОБА_1 ПАТ «СК «Мега-гарант» неправомірно не виплатило йому суму ПДВ, що були сплачені ним під час проведення відновлювального ремонту. Вважають, що таки дії ОСОБА_1 мають ознаками цивільно-правового правопорушення, оскільки інформація була поширена у формі скарги, поширена інфомація стосується ПАТ «СК «Мега-гарант», поширена інформація містить відомості, які не відповідають дійсності. Оскільки на момент проведення виплати страхового відшкодування ОСОБА_1Є, вже був виконаний відновлений ремонт пошкодженого транспортного засобу і відповідні документи були надані Страховику, ПАТ СК «Мега-гарант» не зменшувало суму страхового відшкодування на суму ПДВ і здійснило виплату страхового відшкодування в повному обсязі. Поданням скарги ОСОБА_1 принизив ділову репутацію. Скарги, що надходять до МТСБУ враховуються при оцінці діяльності страховиків за показником «Рівень скарг від потерпілих і страхувальників». Скарга ОСОБА_1 призведе до зниження рейтингу ПАТ СК «Мега-гарант» за цим показником, внаслідок чого буде завдано значної шкоди її діловій репутації, знижено престиж серед страхових компаній України та підірвано довіру клієнтів. Отже у скарзі ОСОБА_1 містяться завідомо неправдиві відомості і для його зверення до МТСБУ не було жодних пістав, і звернення з такою скаргою було здійснено не з наміром захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а нашкодити діловій репутації ПАТ «СК «Мега-гарант». В зв*язку з чим вважають, що такими діями ОСОБА_1 порушено їх права, просять суд зобов*язати ОСОБА_1 спростувати заздалегідь недостовірну інформацію про порушення його прав внаслідок невиплати його суми ПДВ в розмірі 9791,63 грн. з боку ПАТ «СК «Мега-гарант», направивши відповідну заяву до МТСБУ, стягнути з ОСОБА_1 на їх користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та відшкодувати судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти зустрічного позову заперечував, пояснив, що діями ПАТ «СК «Мега-гарант» щодо невиплати ПДВ, йому було завдано моральної шкоди, а обставини викладені у зустрічному не підповідають дійсності, просив в зустрічному позові відмовити.

Представники відповідача ПАТ «СК «Мега-гарант» в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, надали пояснення, які викладені у зустрічному позові, зазначили, що діючим законодавством не передбачено повернення суми ПДВ, просили зустрічний позов задовольнити, а задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував зазначив, що посилання ОСОБА_1 на ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України з метою обгрунтування своїх вимог про відшкодування суми втрати товарної вартості в розмірі 23464,85 грн., суму франшизи в розмірі 2000,00 грн. є недоречними, оскільки вказаними нормами не врегульовано вищевказані вимоги. Позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, з позовної заяви не вбачається жодних відомостей про те, що позивач зазнав будь-яких моральних страждань з приводу того, що він деякий час був вимущений пересуватися як мільйони Українів громадським транспортом. Відсутні відомості і про те, що позивач спричиняв собі та третім особам якісь незручності тим, що просив їх підвезти його або не був в змозі підвезти кудись їх. Вимога про відшкодування моральної шкоди є надумана та не відповідає матеріалам справи. Просив в задоволенні позову відмовити. В останньом судовому засіданні визнав позовну вимогу в частині відшкодування франшизи в розмірі 2000,00 грн. Крім того наголошував, що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, на його утриманні знаходиться малолітня дитина та батькі, які страждають на ряд захворювань.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 29.03.2016 року о 20-30 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем транспортним засобом: «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті пр. Московський та вул. Польова не надав перевагу автомобілю, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, чим заподіяно матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.4б Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2016 року зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Постанова набрала чинності 24.06.2016 року.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов*язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Позивачем ОСОБА_1 було замовлено проведення висновку експертного автотоварознавчого дослідження в ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, згідно висновків якого розмір матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля «Субару Форестер», державний реєстраційний номре АХ 9984 ЕН, який було пошкоджено при ДТП 29.03.2016 року становить 61501,57 грн., серед яких сума втрати товарної вартості складає 23464,85 грн.

Згідно рахунку ТОВ «Альфа центр Харків» вартість проведеного ремонту автомоблія позивача ОСОБА_1 склала 58749,80 грн., серед яких ПДВ у розмірі 9791,63 грн.

11.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Мега-гарант» з заявою про страхове відшкодування.

24.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Мега-гарант» з заявою про відшкодування ПДВ.

19.01.2017 року ПАТ «СК «Мега-гарант» листом № 19-01/1 повідомило ОСОБА_1, що на підставі наданих документів прийняте рішення сплатити страхове відшкодування відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, яким встановлені сума матеріального збитку в розмірі 61501,57 грн. Зазначили, що сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи 2000,00 грн. та зменшення на розмір ВТВ (23464,85 грн.), підлягає виплаті: 61501,57 грн. 2000,00 грн. 23464,85 грн.= 36036,72 грн. Також буде компенсовано витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1162,92 грн.

27.01.2017 року ПАТ «СК «Мега-гарант» листом № 27-01/6 повідомило ОСОБА_1, що йому буде сплачено пеню у розмірі 1580,03 грн.

Платіжним дорученням № 157 від 19.01.2017 року ПАТ «СК «Мега-гарант» перерахувало на рахунок ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 37199,64 грн.

27.02.2017 року ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України подано скаргу на бездіяльність ПАС «СК «Мега-гарант» щодо не відшкодування суми податку на додану вартість, згідно його заяви.

МТСБУ листом № 4.2-10/8411 від 06.04.2017 року доручило ПАТ «СК «Мега-гарант» провести перевірку дотримання страховиком вимог п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зобов*язано ПАТ «СК «Мега-гарант» направити відповідь на вказаний запит.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодозахисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Так, правовідносини, що виникли між позивачем та ПАТ «СК «Мега-гарант» не є деліктними, отже,Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі Закон) має пріоритет і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цьогоЗакону.

Пунктом 22.1ст.22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положенням п.34.2 ст.34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно абз.2 п.36.2 ст.36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Пунктом 196.1.3. ст.196 Податкового кодексу України встановлено, що не є об'єктом оподаткування податком на додатну вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Крім того, підтвердження правомірності утримання суми ПДВ зі страхового відшкодування при виплаті суми страхового відшкодування не на ремонт транспортного засобу, підтверджується, зокрема і Листом ДПА України від 21.08.2009р. №10143/5/16-1516 «Щодо порядку врахування страховою компанією сум податку на додану вартість при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування». Згідно вказаного листа ДПА України, якщо надання послуг із страхування не є обєктом оподаткування ПДВ, то при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим ПДВ не враховується і окремим рядком не виділяється. Одночасно з цим, податкові зобов*язання з ПДВ виникають у платника такого податку, що здійснює операції з поставки товарів чи послуг (товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, вміщенню, відтворенню застрахованого обєкта), оскільки такі операції є об*єктом оподаткування ПДВ.

Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовується на придбання у платника ПДВ послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об*єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали, тощо), то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. У разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об*єкта чи матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у не платника ПДВ, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюється без урахування сум ПДВ, оскільки особа, яка не зареєстрована як платник ПДВ, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму ПДВ. Збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при ремонті автомобіля у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає, і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов*язаних із відновлювальним ремонтом. Виплата ПДВ, у разі ремонту пошкодженого транспортного засобу в особи, що не є платником відповідного податку, фактично буде доходом страхувальника, тобто перевищуватиме реальні збитки.

Таким чином сума податку на додану вартість в розмірі 9791,63 грн. підлягає стягненню не з ПАТ «СК «Мега-гарант», а з ОСОБА_2

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

У пункті 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи співпадає величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. Також у цьому випадку підлягають з'ясуванню питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт "е" пункту 8.6.2 Методики).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04.06.2014 року по справі № 6-49цс14.

Таким чином, втрата товарної вартості страховиком не відшкодовується, у разі її наявності ця складова матеріальної шкоди повинна бути відшкодовано особою, відповідальною за шкоду. Крім того не підлягає відшкодуванню страховою компанією і франшиза. Знаходження на утриманні у відповідача ОСОБА_2 малолітньої дитини та хворих батьків суд приймає до уваги, однак дані обставини не можуть бути підставою для звільнення від цивільної відповідальності. Тому суд, вважає стягнути шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу в сумі 23464,85 грн. та 2000,00 грн. франшизи саме з особи, визнаної винною у вчиненні ДТП, а саме: відповідача ОСОБА_2 в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відносно наявності підстав для стягнення з ПАТ «СК «Мега-гарант» моральної шкоди суд зазначає, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування страховиком моральної шкоди передбачено тільки у випадку заподіяння шкоди здоров'ю та життю.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з ПАТ «СК «Мега-гарант» моральної шкоди задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Пунктом 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п. 3,4 ч. 2ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Щодо зустрічного позову ПАТ «СК «Мега-гарант».

Відповідно до ст.34 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст. 68 Конституції України).

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині (ч.1 ст. 91 ЦК України).

Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно з ч.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 (далі-Постанова) під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до п.15 Постанови під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п.25 вказаної Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Відповідно до п. 17 Постанови інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

З аналізу чинного законодавства, доказів наданих сторонами та пояснень сторін у справі суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог ПАТ «СК «Мега-гарант», оскільки ОСОБА_1 не була поширена неправдива інформація, не сплата суми ПДВ є предметом розгляду даної справи, крім того ПАТ «СК «Мега-гарант» не підтверджено належними доказами, що саме з вини ОСОБА_1 завдана шкода діловій репутації позивача. Представниками ПАТ «СК «Мега-гарант» в судовому засіданні було підтверджено, що зі скаргами на ПАТ «СК «Мега-гарант» звертався не тільки ОСОБА_1 Такоим чином, оскільки ПАТ «СК «Мега-гарант» здійснює свою діяльність на всій території України та скарга ОСОБА_1 є не єдиною, таким чином визначити, в якому розмірі понесла збитки компанія саме від дій ОСОБА_1 неможливо. Суд приходить до висновку, що позов ПАТ «СК «Мега-гарант» не підлягає до задоволення. Стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 також не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога є похідною з вимоги про зобов*язання спростувати недостовірну інформацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму податку на додану вартість в розмірі 9791,63 грн., суму втрати товарної вартості в розмірі 23464,85 грн., суму франшизи в розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., а всього стягнути 36256 (тридцять шість тисяч двісті п*ятдесят шість) грн. 48 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6