АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

03 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2016 року її незаконно звільнено із займаної посади машиніста компресорної установки локомотивного депо станції Дарниця Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21.08.2016 вона знаходилася на робочому місці на вечірній зміні. В цей час головний інженер локомотивного депо станції «Дарниця» викликав її до котельні, залучив медичного працівника з приладом для виміру алкогольного сп'яніння та без жодних пояснень змусили дихати в прилад, який нічого не показав. Після чого медичний працівник принесла інший вимір для виміру на стан алкогольного сп'яніння, який показав алкоголь у видихуваному повітрі 2,1 проміле.

Вказувала на те, що прилад, яким здійснювалось засвідчення факту алкогольного сп'яніння є невідомого походження та викликає сумніви в об'єктивності і правильності фіксування вихідних показників.

Позивачка, посилаючись на те, що відповідачем належними доказами не доведено факт перебування працівника на робочому місці в алкогольному сп'янінні, просила поновити її на посаді машиніста компресорної установки локомотивного депо станції «Дарниця» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 02 вересня 2016 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила вказане рішення скасувати та постановити нове, посилаючись на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не надано належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що при ухваленні рішення суд не прийняв до уваги факти, які свідчать про неправомірні підстави для її звільнення, зокрема судом належним чином не досліджено комісійні акти складені відповідачем, які не відповідають дійсності, а викладені в них факти не спростовані наданими відповідачем письмовими доказами та показами свідків. Судом також не взято до уваги, що акт про відмову від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров'я підписано за відсутності члена комісії ОСОБА_3

Вказувала на те, що їй незрозуміло, чим керувався суд, оцінюючи покази, надані свідками, оскільки такі покази є неоднозначними, протилежними та неправдивими, а тому не можуть братися до уваги судом.

Крім цього як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вона протягом останніх 10 років знаходиться на диспансерному обліку у лікаря терапевта як особа, що страждає на гіпертонічну хворобу та приймає препарати, які є несумісними із вживанням алкоголю.

Просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Регіональною філією «Південно-Західна залізниця» з 1990 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.08.2016 при перевірці паросилової дільниці, щодо виконання працівниками вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку, головним інженером ОСОБА_5 о 18:30 год. було виявлено позивача - машиніста компресорних установок 3 розряду ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. О 19:14 год. фельдшер медпункту депо ОСОБА_6 у присутності головного інженера ОСОБА_5, чергового депо ОСОБА_7, майстра дільниці ОСОБА_3, помічника начальника з кадрових питань ОСОБА_8, провела огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння: оскільки проба на наявність алкоголю у повітрі, що видихалася останньою, склала 2,1 проміле, позивач була відсторонена від роботи.

ОСОБА_1 перебування на робочому місті в стані алкогольного сп'яніння не визнала, від надання будь-яких пояснень та проходження медичного обстеження відмовилася.

21.08.2016 фельдшер ОСОБА_6 провела огляд позивача на робочому місці та за результатом огляду склала доповідну записку про огляд працівника ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до якої скарг у позивача не було, поведінка спокійна, не збуджений емоційний стан, адекватна реакція на проведене обстеження, хода, координація рухів та стійкість пози порушена, зіниці розширені, проба на наявність алкоголю у повітрі, що видихалася нею показала позитивний результат - 2,1 проміле.

Відповідно до пункту 1.8. посадової інструкції, затвердженої головним лікарем Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 3, основним завданням фельдшера медпункту депо є, в тому числі і визначення придатності працівника до керування транспортним засобом.

Відповідно до пунктів 2.9. та 2.10. посадової інструкції фельдшер проводить перед та після рейсовий медичні огляди членів локомотивних бригад, водії транспортних засобів з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до керування транспортними засобами, алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Отже, обстеження позивачки на наявність алкогольного сп'яніння проводилося фахівцем у галузі медицини, в повноваження якого входить в тому числі і перевірка перебування осіб в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

21 серпня 2016 року позивачка відмовилася від надання пояснень щодо результатів проби на наявність алкоголю у повітрі, що видихалися нею, про що складено акт, який підписаний комісією у складі ТЧГ ОСОБА_5, ТЧВК ОСОБА_8, ТЧД ОСОБА_7 Результат огляду позивача на стан сп'яніння було внесено до журналу обліку обстежень на алкоголь та сп'яніння. В цей же день ОСОБА_1 було відсторонено від роботи, про що складено відповідний акт.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказаний вище акт не підписано майстром дільниці ОСОБА_3 не свідчить про те, що такий акт є неналежним, оскільки доведенню підлягає факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, а Акт, в розумінні ст. 58 ЦПК України є належним письмовим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що прилад, яким здійснено засвідчення факту алкогольного сп'яніння є невідомого походження та викликає сумніви в об'єктивності і правильності фіксування вихідних показників; відсутній сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, акт повірки приладу, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи

Як вірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи для вимірювання масової концентрації парів етилового спирту у повітрі, що видихається, застосовується засіб вимірювальної техніки - газоаналізатор AlcoScan AL 7000, № 1FР0030, виробник фірма Sentech, республіка Корея. Результати вимірювань видаються в одиницях вмісту етилового спирту у крові («проміле, %»).

Прилад пройшов метрологічну атестацію, що підтверджується свідоцтвом № 12-14877 від 04.07.2016.

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 12-01/3399 від 04.07.2016 встановлено, що за результатами повірки засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам методики повірки 982-12-12. Свідоцтво чинне до 04.01.2017.

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 12-01/8664 від 21.12.2016 встановлено, що за результатами повірки засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам методики повірки 982-12-12. Свідоцтво чинне до 21.12.2017.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час перевірки позивача на робочому місті на стан алкогольного сп'яніння було застосовано належний прилад, який має сертифікат та пройшов відповідну повірку.

Доводи апелянта про те, що медичним працівником було використано два прилади для виміру на стан алкогольного сп'яніння, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Більш того, приладом застосованим для вимірювання масової концентрації парів етилового спирту у повітрі, що видихається ОСОБА_1 зафіксовано вимірювальною технікою AlcoScan AL 7000, № 1FР0030, виробник фірма Sentech, республіка Корея, про що зазначено в Акті.

З матеріалів справи вбачається, що з 22.08.2016 по 31.08.2016 включно ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.

Як встановлено судом після виходу з лікарняного 01.09.2016 позивачка надала письмові пояснення з приводу обставин, що мали місце 21.08.2016 начальнику локомотивного депо Дарниця, вказавши, що вона тричі дихала в прибор медичного працівника, який нічого не показував, а після заміни прибору він показав 2,1 проміле, кілька днів до цього позивач пила ліки у зв'язку з високим тиском, а наступного дня (22.08.2016) потрапила до лікарні.

Доводи апеляційної скарги, що після виходу з лікарняного 01.09.2016 в історії хвороби не зазначено про залишки алкоголю в крові, не заслуговують на увагу судової колегії, оскільки ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів щодо проведення дослідження на залишки алкоголю у крові, а тому не зазначення про це в історії хвороби не спростовує факт перебування ОСОБА_1 21.08.2016 в стані алкогольного сп'яніння.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що судом при ухваленні рішення проігноровано, що вона перебуває на обліку у лікаря терапевта у зв'язку з гіпертонічною хворобою, внаслідок чого не могла вживати алкоголь, який є несумісним з ліками.

Відповідно до статей 11, 27, 31 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує, та зазначає докази на підтвердження обставин, а суд розглядає справи не інакше як межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не вказувала на ту обставину, що доказом невживання нею алкоголю свідчить те, що вона страждає на гіпертонічну хворобу, а суд позбавлений права виходити за межі заявлених вимог.

Як встановлено судом 01.09.2016 оперативна нарада постановила звільнити ОСОБА_1 з робити на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України за порушення трудової дисципліни, що висловилося у появі на робочому місці 21.08.2016 в нетверезому стані.

Відповідно до протоколу № 5 від 02.09.2016 Профспілкового комітету Профспілка залізничників і транспортних будівельників України Первинної профспілкової організації Локомотивного депо «Дарниця» (далі - Комітет), Комітет постановив у зв'язку з неодноразовими випадками появи на роботі у нетверезому стані машиніста компресорних установок 3 розряду - ОСОБА_1 - погодити її звільнення за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом начальника виробничого підрозділу локомотивного депо Дарниця № 133/К від 02.09.2016 ОСОБА_1 звільненоз роботи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_1 02.09.2016 ознайомлена з наказом під підпис та зазначила, що з наказом не згодна.

Наказом (розпорядженням) № ЗЮ/ОС від 02.09.2016 про припинення трудового договору (контракту) здійснено виконання наказу № 133/К від 02.09.2016.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова) роз'яснено, що вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК (1501-06), яким суд має дати відповідну оцінку.

Беручи до уваги наведені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним по справі доказам та застосуванням правових норм, які регулюють дані правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста компресорної установки локомотивного депо станції Дарниця Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» проведено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального закону та узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому судом першої інстанції в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 і у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України надано оцінку таким показам, яка відображена в мотивувальній частині рішення.

Оцінку доказам, відповідно до ст. 212 ЦПК України, надає суд першої інстанції, а у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо переоцінки доказів.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та дав належну оцінку згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/2758/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10312/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.