АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 627/1225/16-ц Головуючий 1 інстанції Каліберда В.А.
Провадження № 22ц/790/3030/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» вказував, що 01 жовтня 2005 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір за яким останній отримав в кредит 2 158 грн. зі сплатою 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконав, має заборгованість по відсоткам з урахуванням визначеної сторонами п'ятирічного строку позовної давності.

У зв'язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31 серпня 2011 року по 31 серпня 2016 року у розмірі 6 892,44 грн., стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, вказував, що кредитний договір укладено у 2005 році, тому навіть враховуючи п'ятирічний строк позовної давності, позивач пропустив такий строк, тому в позові слід відмовити.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення. Кошти за кредитним договором відповідачем в належному розмірі повернуто не було, тому проценти та пеня підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2005 року на підставі заяви-позичалька між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір за яким останній отримав в кредит 2 158 грн. зі сплатою 25,08% на рік на суму залишку заборгованості строком по 01 жовтня 2007 року (а.с.5).

Згідно умов укладеного договору, Кредитний договір складається із зави позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Відповідно до умов, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

Пунктами 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1,4.2 Умов та тарифів. При непогашенні кредиту в строки, визначені в заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що за період з 31 серпня 2011 року по 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 має заборгованість по відсоткам за договором кредиту від 01 жовтня 2005 року у розмірі 6 892,44 грн.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Разом з тим, матеріали справи містять заяву відповідача від 23 січня 2013 року про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

З розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором від 01 жовтня 2005 року вбачається, що ОСОБА_2 останній раз сплатив відсотки за кредитним договором ще 21 грудня 2005 року (а.с.4). Тоді як позов ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явлено 07 вересня 2016 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити через сплив строків позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді