САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/3121/16-ц
Провадження № 2/206/55/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Березі І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 09 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір № DNK0GA, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 112 886,77 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 09 вересня 2018 року. На виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого він поручився перед банком за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором з відповідачів на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № DNK0GA від 09 вересня 2008 року у розмірі 1 257 559,98 грн. Боржник належним чином не виконував зобов'язань за кредитним договором, за рішенням суду борг не сплачено, у зв'язку з чим станом на 03 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 419 595,41 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 78 859,10 доларів США, заборгованості за процентами за користуванням кредитом - 75 127,66 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 19 755,26 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 245 853,39 доларів США, яка з урахуванням суми заборгованості, стягнутої за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року у розмірі 1 558 807,27 доларів США становить - 305 577,17 доларів США, яку позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь, що у гривневому еквіваленті становить 7181063,50 грн., та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Щодо заяви представника відповідачів про застосування строку позовної давності заперечував, оскільки строк банком не був пропущений.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки з прийняттям рішення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом змінився строк виконання зобовязання, який зумовлює перебіг строку позовної давності. Так за даним позовом строк позовної давності сплинув 15.10.2013 року, оскільки рішення Жовтневого районного суду набрало законної сили 14.10.2010 року.

Суд, заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Установлено, що 09 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNK0GA, відповідно до якого остання отримала кредит 102026,07 доларів США на термін до 09 вересня 2018 року (а.с.10-12).

Відповідно до п.8.1. Кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1927,61 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Одночасно з укладенням договору про надання кредиту між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DNK0GA/1 від 09 вересня 2008 р., за яким останній поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до п.3 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків

Відповідно п.4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором станом на 31.05.2010 року

Рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 21 вересня 2010 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNK0GA від 09 вересня 2008 року у розмірі 1257559,98 грн. Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №DNK0GA від 09.09.2008 року - 200 грн. (а.с.66).

В ході виконавчого провадження реалізовано нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2, а саме - квартири №142-143 за адресою: м. Дніпро (ОСОБА_1), вул. 20-річчя Перемоги,49 та грошові кошти у розмірі 264625,50 грн. були направлені на погашення заборгованості по кредиту стягнутої вищезазначеним рішенням суду.

Разом з тим, судове рішення до тепере не виконано, кредит банку не повернуто, ні позичальником, ні поручителем.

Станом на 03.04.2015 року прострочена заборгованість щодо процентів за користування кредитом становить 49552,70 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 13620,68 доларів США, 228983,57 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 13420,22 доларів США штраф (відсоткова складова).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, № 6-157цс16 від 25.05.2016 року та № 6-2739цс15 від 21.09.2016 року, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином, відповідно до вимог зазначених вище норм матеріального права та пунктів кредитного договору, кредитодавець має право на стягнення процентів, комісії за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Разом з цим, представником відповідачів було заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як зазначено у ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

З дійсним позовом позивач звернувся до суду 21 травня 2015 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.06.2010 року по 03.04.2015 року в розмірі: 49552,70 доларів США за відсотками, 13620,68 доларів США за комісією, 228983,57 доларів США за пенею.

Таким чином, виходячи з заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача у межах строку позовної давності (з 21 травня 2012 року) заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 22902,19 доларів США та заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5886,08 доларів США.

Щодо вимог про стягнення пені, то за розрахунком суду її розмір в межах строку позовної давності (з 21 травня 2014 року) складає 88087,21 доларів США.

Однак, з таким розміром пені, суд не погоджується та вважає його неправомірно завищеним.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З урахуванням того, що рішенням суду від 21.09.2010 року стягнуто тіло кредиту, проценти, комісію за той період і відповідно пеню та зазначене рішення суду не виконано. Позивач, знову звертаючись до суду, правомірно ставить питання щодо стягнення процентів, комісії за новий період, оскільки умови договору залишаються не виконаними, однак, суд вважає, що правомірним буде зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню за період з 21 травня 2014 року до 20 000 доларів США, оскільки, зазначений розмір пені не буде перевищувати розмір збитків за даним кредитним договором та буде справедливим.

Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідачів штрафу у розмірі 13420,22 доларів США необхідно відмовити.

Підстав для відмови в позові в повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності, як на тому наполягав представник відповідачів, суд не вбачає, оскільки зі зверненням банку в листопаді 2009 року до суду з позовом про дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом був змінений строк виконання основного зобовязання, а не строк виконання боржником окремих зобовязань по сплаті штрафних санкцій, процентів, що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору та за стягненням яких банк звернувся до суду з дійсним позовом по причині неналежного повернення боржником взятих кредитних коштів.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн., з кожного по 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DNK0GA від 09.09.2008 року в розмірі 48788,27 доларів США, яка складається з: 22902,19 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5886,08 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 20000,00 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що за курсом 23,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2015 року еквівалентно 1146524,34 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн., з кожного по 1827,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Зайченко