10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, за час перебування у шлюбі, у сторін народилась донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказував, що з 16 березня 2014 року сумісне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем припинено, остання, разом з донькою, переїхала до будинку своїх батьків. З того часу у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки та її відвідуванні. Відповідач почала створювати штучні перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Мирним шляхом врегулювати питання щодо участі позивача вихованні доньки відповідач відмовилась, а тому позивач став неодноразово звертатися з відповідними заявами до органу опіки та піклування Лисичанської міської ради.
04 червня 2014 року Комісією служби у справах дітей Лисичанської міської ради було прийнято рішення № 1899/01-06 відповідно до якого, позивачу було визначено порядок безперешкодного спілкування із дитиною та виховання доньки: щоденно з 14:00 год. до 18:00 год., у присутності матері. Однак після винесення рішення, ОСОБА_5 продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні з донькою.
Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною:
- систематичні побачення та можливість вільного спілкування з донькою, щотижня кожного місяця, з понеділка по неділю з 08:00 год. до 20:00 год. за місцем знаходження доньки або за місцем її проживання, перебування - не в присутності матері ОСОБА_5, з правом гуляти біля місця проживання дитини на відстані 900 метрів;
- вільне побачення та спілкування першої та третьої суботи кожного місяця та другої та четвертої неділі кожного місяця, з 10:00 год. до 18:00 год. за місцем перебування батька - ОСОБА_4, без присутності матері;
- встановити ОСОБА_4 періодичні побачення з ОСОБА_7, з правом забирати її до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, з переночуванням кожного понеділка, вівторка, середи, суботи та неділі з 08:00, та повернення дитини на наступний день о 09:00 до матері ОСОБА_5 за місцем їх проживання;
- дозволити ОСОБА_4 два рази на місяць у вихідний день терміном не менше двох годин відвідувати з донькою розважальні дитячі заклади, з урахуванням режиму дня дитини;
- дозволити ОСОБА_4 забирати ОСОБА_7 з дитячого садка, школи, або інших дошкільних чи післяшкільних закладів;
- зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 безпосередньо бачитись та спілкуватись з ОСОБА_7 при випадкових зустрічах на вилиці, скверах, магазинах або будь-якому іншому місці;
- дозволити ОСОБА_4 проводити оздоровчі відпустки з ОСОБА_7 кожного липня місяця щорічно без присутності матері
- необмежене спілкування ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_7 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.
Крім того позивач просив визнати право за ОСОБА_4 в час, відведений йому для побачення з донькою та в день його побачення з донькою забирати доньку ОСОБА_7 з дому, дитячого садка, школи особисто; зобов'язати ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити інформацію про це його особисто, на наступний день з настання таких обставин.
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від

16 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовʼязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні для ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_4 систематичні побачення з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня з пʼятниці по неділю з 14:00 год. по 18:00 год. за місцем знаходження доньки або за місцем її проживання, перебування в присутності матері - ОСОБА_5

Встановлено ОСОБА_4 систематичні побачення з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, другої та четвертої суботи кожного місяця з 18:00 год. до 10:00 год. за місцем перебування батька без присутності матері ОСОБА_5 з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері.

Дозволено ОСОБА_4 проводити щорічні оздоровчі відпустки з ОСОБА_7 протягом десяти днів з завчасним попередженням

ОСОБА_5 про відпустку за місяць до відпустки, щорічно без присутності матері ОСОБА_5

Зобовʼязано ОСОБА_5 надати ОСОБА_4 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто ОСОБА_4 на наступний день з дня настання таких обставин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду апеляційного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач добросовісно виконує свої батьківські обов'язки щодо матеріального утримання малолітньої дитини та її матері. Після винесення Органом опіки та піклування Лисичанської міської ради висновку про встановлення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, який є обов'язковим для виконання, мати дитини ОСОБА_5 не виконує рішення органу опіки та піклування та чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини батьку дитини. Батьки ОСОБА_8 дійсно не можуть самостійно дійти згоди щодо часів побачення доньки з батьком, у зв'язку з чим суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

При цьому, відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд не вирішує спори між позивачем та відповідачем стосовно тих відносин, які мають виникнути у майбутньому, суд розглядає справи щодо захисту вже порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 256.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народилась донька - ОСОБА_7, про що видано свідоцтво про народження, НОМЕР_1 від 11 червня 2013 року, актовий запис № 374, батьком якої записано ОСОБА_4, а матірʼю ОСОБА_5

З 16 березня 2014 року сумісне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ведення спільного господарства припинено. Після припинення сімейних відносин дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки ВДВС Лисичанського МУЮ ОСОБА_4 на утримання дочки сплачуються аліменти за рішенням суду. Станом на

01 жовтня 2014 року переплата по аліментам становить 1 940 грн 29 коп.

Також, за рішенням суду, ОСОБА_4 сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 до досягнення дитиною ОСОБА_7 трьох років. Станом на 01 жовтня 2014 року переплата по аліментам становить 366 грн

20 коп.

Сторони, після припинення сімейних відносин, мають протилежні погляди на здійснення ними своїх батьківських прав та обов'язків по відношенню до їхньої малолітньої дитини, у зв'язку з чим у них виник конфлікт.

04 червня 2014 року Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Лисичанської міської ради винесено висновок про встановлення порядку участі громадянина ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого Орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити можливість безперешкодного спілкування

ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щоденно з 14-00 год. до 18-00 год. в присутності матері дитини. Батьки попереджені про те, що вони не мають права перешкоджати один одному в здійсненні своїх прав в вихованні доньки та про відповідальність за нетактовну поведінку та здійснення негативного впливу на дитину у відношенні кожного з них при спілкуванні з донькою.

На підставі неодноразових звернень ОСОБА_4 до Служби у справах дітей Лисичанської міської ради щодо наявності перешкод у спілкуванні з дочкою, відповідно до листа Служби у справах дітей Лисичанської міської ради № 702 від 07 червня 2014 року з матір'ю дитини ОСОБА_5 проведена профілактична бесіда з питання виконання рішення органу опіки та піклування.

Зазначені обставини відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Також судами встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_4 характеризується позитивно, на диспансерному обліку наркологічного та протитуберкульозного диспансерів не перебуває.

Крім того, встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09 серпня 2016 року були частково задоволені позовні вимоги батьків позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онучки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 побачення з онукою кожної неділі місяця без присутності матері ОСОБА_5 з 09-00 год. до 18-00 год. та дозволено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 забирати онуку ОСОБА_7 до свого місця проживання з переночуванням кожну третю суботу місяця з 15-00 год. до

18-00 год. неділі, (а. с. 115, 116, т. 2).

При цьому, встановлене рішенням суду місце проживання

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - АДРЕСА_1, куди останні будуть забирати онуку ОСОБА_7, повністю співпадає з адресою, яку позивач зазначає у своїй позовній заяві як місце свого проживання, а також у вимогах щодо адреси, куди він планує забирати дочку з переночуванням та адресі, зазначеній апелянтом ОСОБА_4 в апеляційній скарзі як фактичної адреси свого проживання.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 7 Конвенції про права дитини від

20 листопада 1989 року кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) врахували вік дитини, її фізичний та психологічний розвиток, порозуміння з батьком, інтереси матері дитини та наявність у позивача, як батька, рівного права з матір'ю дитини щодо дочки, робочий час позивача, наявність дідусів та бабусь, які теж бажають бачитися з дитиною, місце проживання відповідача, та прийшли до обґрунтованого висновку про повне задоволення позовних вимог в частині інформування позивача матір'ю ОСОБА_7 про місце знаходження та перебування останньої, часткове задоволення позовних вимог позивача в частині тривалості та часу спілкуванні позивача з дочкою ОСОБА_8 за місцем знаходження доньки або за місцем її перебування без присутності матері; тривалості та часу перебування дитини за місцем перебування батька, з правом залишення дитини переночувати у батька, відвідування дитячих розважальних закладів; тривалості оздоровчої відпустки дитини разом із батьком без присутності матері.

При цьому, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, що стосуються майбутнього часу, оскільки суд не вирішує спори між позивачем та відповідачем стосовно тих відносин, які мають виникнути у майбутньому, суд розглядає справи щодо захисту вже порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова