АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/4/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Коваль А.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівКарпенко О. В., Нерушак Л. В.
при секретаріЛюбченко Т. М.

апелянт ОСОБА_6

представники апелянта ОСОБА_7, ОСОБА_8

представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Крупний О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського відділення № 18 Черкаської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», треті особи: Національний банк України, орган опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області, Уманська районна державна нотаріальна контора, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про визнання кредитного договору недійсним, витребування коштів із чужого незаконного володіння та позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, сторони та їх представників, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про те, що 04 вересня 2008 року уклала з відповідачем Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі директора ОСОБА_11, кредитний договір № 18-27/08, предметом якого є надання йому відповідачем кредиту в сумі 85000 доларів США на термін з 04 вересня 2008 року по 02 вересня 2033 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних. Пунктом 1.5 цього договору визначено, що кредит надається на придбання житлової нерухомості, а саме: житлового будинку з прибудовами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельної ділянки, що знаходиться за тією ж адресою. Примірника кредитного договору їй відповідачем не надано і було пояснено, що цей примірник знаходиться на затвердженні в центральному офісі банку м. Києва, як і не надано графіка щомісячних платежів до цього договору. Тобто відповідач в односторонньому порядку міг змінювати умови кредитного договору, так і сплату нею щомісячних відсотків за ним.

Крім того, відповідачем йому повідомлялося, що є договір застави нерухомого майна, однак до цього часу навіть ксерокопії цього договору вона не отримувала.

04 вересня 2008 року вона уклала з відповідачем іпотечний договір ВКР № 886033 (реєстр № 4304), відповідно до якого вона взяла на себе зобов'язання до 02 вересня 2033 року повернути кредит у розмірі 85000 доларів США та сплатити щомісячні проценти за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних також в доларах США.

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 20 серпня 2008 року ВКР № 885932, який посвідчений державним нотаріусом м. Умані (реєстр № 4023) вона придбала у громадянки ОСОБА_12 у власність будинок в АДРЕСА_2 за 500000 гривень.

Тому є очевидним те, що відповідач, який мав типовий кредитний договір і був ініціатором його укладення грубо порушив положення розділу 11 глави 52, 53 ЦК України при його укладенні та виконанні, оскільки сторони не досягли згоди щодо суттєвих його умов, а тому у них відсутні права та обов'язки за даним договором. Ці обставини дають їй всі підстави стверджувати про недійсність кредитного договору.

Крім того, є безспірним той факт, що банківською установою їй було надано цільовий кредит в іноземній валюті, що є порушенням вимог чинного законодавства. Ст.ст. 6, 7 Постанови НБУ № 200 від 30 травня 2007 року визначено список ситуацій, 7лли українці мають використовувати іноземну валюту як засіб платежу. Погашення кредитів у цьому списку відсутнє, тому договір в його теперішньому стані наявно суперечить діючому законодавству України.

Вважає, що банк не мав законодавчих підстав надавати їй, резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншим резидентом України, згідно ст. З Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року, національна валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, а відповідно до п. 2 ст. 13 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року, уповноважені банки, які отримали від Нацбанку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, одним з яких є відповідач, здійснюють контроль за операціями, що проводяться резидентами та нерезидентами через ці установи. Здійснення нею, резидентом України, акту купівлі-продажу нерухомого майна за іноземну валюту з резидентом України без індивідуальної ліцензії НБУ, якої не мав ані покупець, ані продавець - було порушенням підпункту «г» пункту 4 ст. 5 згаданого вище Декрету. Через це, відповідач, як агент валютного контролю, не мав права, за законом, надавати їй резиденту України, кредит в іноземній валюті для використання її для розрахунків між резидентами України на території України без індивідуальної ліцензії НБУ. Посилаючись на те, що вищенаведений кредитний договір був укладений з цією заздалегідь незаконною метою, що наявно суперечить Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 1993 року, вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним.

На день укладення спірного кредитного договору, тобто станом на 04 вересня 2008 року офіційний курс долара США становив 4,8436 грн. за один долар США, що витікає з умов договору. Тобто, згідно квитанцій погашення кредиту, за вказаним курсом іноземної валюти вона мала сплачувати до банку щомісячно більш як 1100 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становило близько 6500 гривень щомісячно. Це положення речей її та членів її сім'ї (розлучена, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2 - інваліда II групи) влаштовувало, оскільки вона займається підприємницькою діяльністю, від якої отримувала прибуток. Однак, у зв'язку із обставинами, які від неї не залежали (падіння курсу національної валюти, кризи тощо) вона втратила частину прибутку від бізнесу, її платежі до банку, в результаті укладення відповідачем з нею незаконного кредитного договору, збільшилися майже вдвічі з огляду на останню проплату до відповідача за січень 2010 року, яка становить 9813 гривень 57 копійок, тобто різниця щомісячної виплати становить 3239 гривень 74 копійки.

За період з жовтня 2008 року по січень 2010 року вона провела з відповідачем такі платежі: жовтень 2008 року - 1350 доларів США, 6573 гривні 83 копійки; листопада 2008 року - 1273 долари США, 7381 гривню 36 копійок; грудень 2008 року - 1238 доларів США, 9198 гривень 46 копійок; січень 2009 року - 1267 доларів США, 9755 гривень 90 копійок; лютий 2009 року -1266 доларів США, 9748 гривень 20 копійок; березень 2009 року - 1266 доларів США, 9200 гривень; квітень 2009 року - 1266 доларів США, 9900 гривень; травень 2009 року - 1253 долари. США, 9574 гривні; червень 2009 року - 1253 долари США, 9535 гривень 46 копійок; липень 2009 року - 1218 доларів США, 9286 гривень 64 копійки; серпень 2009 року - 1245 доларів США, 9591гривня 23 копійки; вересень 2009 року - 1245 доларів США, 10201 гривня 98 копійок; жовтень 2009 року - 1230 доларів США, 9941 гривня; листопада 2009 року - 1230 доларів США, 10000 гривень; грудень 2009 року - 1202 долари США, 9599 гривень 77 копійок; січень 2010 року - 1229 доларів США, 9813 гривень 57 копійок. Всього за цей період нею було сплачено відповідачу 20031 доларів США, або ж 149301,40 грн.

Вважає, що внаслідок укладення з нею відповідачем незаконного кредитного договору наступили негативні наслідки, що грубо порушують її та членів її сім'ї права і законні інтереси.

Просить ухвали судове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір від 04 вересня 2008 року № 18-27/08, що укладений між нею та Уманським відділенням № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» з правовими наслідками, що витікають зі ст. 216 ЦК України. Сторони повернути в попереднє становище станом на 04 вересня 2008 року.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» повернути їй незаконно отримані ним 149301,40 грн., якими відповідач незаконно володіє.

Судові витрати, пов'язані з розглядом цієї цивільної справи, сплати коштів за судовий збір, ІТЗ та послуги юриста віднести за рахунок відповідача.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про зміни та доповнення до позовної заяви та просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір від 04 вересня 2008 року № 18-27/08, що укладений між нею та Уманським відділенням № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» укласти з нею кредитний договір відповідно до вимог чинного законодавства, при наявності дозволу органу опіки та піклування.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» надати їй акт про право власності на присадибну земельну ділянку та будинкову книгу на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» при укладенні нового кредитного договору з нею віднести незаконно отримані ним кошти в сумі 149301,40 грн. при виконанні кредитного договору від 04 вересня 2008 року № 18-27/08 на рахунок погашення основного тіла кредиту за новим кредитним договором.

Судові витрати, пов'язані з розглядом цієї цивільної справи, сплати коштів за судовий збір, ІТЗ та послуги юриста віднести за рахунок відповідача.

В подальшому позивач повторно звернулася із заявою про уточнення та збільшення позовних вимог та просить суд визнати недійсним кредитний договір від 04 вересня 2008 року № 18-27/08, що укладений між нею та Уманським відділенням № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» укласти з нею новий кредитний договір, який би відповідав вимогам чинного законодавства, рекомендаціям НБУ та ВСУ, що витікає із судової практики розгляду категорії таких справ. При укладенні нового / кредитного договору виконувати суттєві умови кредитного договору від 04 вересня 2010 року в частині нарахування процентів та основного тіла кредиту за курсом долара США - 4,8436, що існував на момент укладення кредитного договору, тобто станом на 04 вересня 2008 року.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» надати їй акт про право власності на присадибну земельну ділянку та будинкову книгу на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» при укладенні нового кредитного договору з нею віднести незаконно отримані ним кошти в сумі 149301,40 грн. при виконанні кредитного договору від 04 вересня 2008 року № 18-27/08 на рахунок погашення основного тіла кредиту за новим кредитним договором.

Судові витрати, пов'язані з розглядом цієї цивільної справи, сплати коштів за судовий збір, ІТЗ та послуги юриста віднести за рахунок відповідача.

20 червня 2011 року позивач ОСОБА_6 повторно уточнила позовні вимоги та просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір від 04 вересня 2008 року № 18-27/08, що укладений між нею та Уманським відділенням № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Визнати недійсним іпотечний договір, що є похідним від кредитного договору від 04 вересня 2008 року укладений між нею та відповідачем для забезпечення кредитного договору від 04 вересня 2008 року.

Виключити із Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запис (реєстраційний номер 7853929 від 04 вересня 2008 року за договором іпотеки № 4204, № 4205) житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2.

Виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 7854135 від 04 вересня 2008 року Про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 4204, № 4205 від 04 вересня 2008 року на земельну ділянку, що розташована в домоволодінні по АДРЕСА_2.

Стягнути з відповідача на її користь незаконно отримані ним кошти в сумі 149301,40 грн. при виконанні кредитного договору № 18-27/08.

Зобов'язати відповідача Уманське відділення № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» надати їй акт про право власності на присадибну земельну ділянку та будинкову книгу на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати пов'язані з розглядом цієї справи.

В ході розгляду справи 26 жовтня 2012 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_15, у якому зазначив про те, що 04 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» відповідно до Статуту АБ «Украгазбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 18-27/08 згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 85000 доларів США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості - житлового будинку з прибудовами, житловою площею 57,0 кв.м, загальною площею 103,5 кв.м, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,1507 га, зі сплатою 13,8 % річних, з кінцевим строком повернення 02 вересня 2033 року.

Для належного виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, відповідно до іпотечного договору, посвідченого державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Востріковою О.І. 04 вересня 2008 року за реєстром № 4204 позичальник надав в іпотеку ВАТ АБ «Укргазбанк» об'єкт нерухомості: житловий будинок «А» з прибудовами в цілому цегляний, загальною площею 103,5 кв.м, житлова площа 57,0 кв.м, сарай-гараж-літня кухня «Б», підвал під «Б», оглядова яма під «Б», вбиральня «В», замощення 1, огорожі № 1, 3, 4, ворота № 2, які знаходяться в АДРЕСА_2

Земельна ділянка, розміром 0,1507 га, кадастровий НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Вказаний будинок належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Уманською районною державної нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року по р. №4023, а земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого відділом земельних ресурсів у Уманському районі 28 серпня 2008 року.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстроване в Державному реєстрі іпотек. Пунктами 3.1.1, 3.1.1.2 кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 та видати кредит в сумі 85000 доларів США з позичкового рахунку позичальника в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Банк свої зобов'язання виконав шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника грошових коштів в сумі 85000 доларів США, в свою чергу, зняв їх з рахунку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 346162 від 04 вересня 2008 року. Тобто банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, визначені п. 3.1.1. вказаного договору.

В свою чергу, пунктами 3.3.1., 3.3.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повертати заборгованість по кредиту щомісячно, з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі 284,00 доларів США на рахунок, відкритий у ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 18-27/08 від 04 вересня 2008 року її заборгованість станом на 01 жовтня 2012 року становить: заборгованість по кредиту строкова - 71368,00 доларів США; заборгованість по кредиту прострочена - 8819,19 доларів США; заборгованість по процентах поточна - 914,17 доларів СІЛА; заборгованість по процентах прострочена - 29618,11 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 35930,13 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності - 121465,78 грн.; штраф за порушення умов договору іпотеки-30615,00 грн., всього - 110719,47 доларів США та 188010,91 грн.

Позичальник на виконання умов договору іпотеки застрахував на користь банку належне йому нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Строк дії договору страхування закінчився 04 вересня 2009 року і після цього не укладався, тобто предмет іпотеки на цей момент не є застрахованим, отже порушені вимоги п.п. 3.3.4-3.3.4.2 договору іпотеки.

Просить суд стягнути з ОСОБА_6 на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 110719, 47 доларів США та 188010 гривень 91 копійку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк» понесені судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Уманського відділення № 18 Черкаської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», треті особи: Національний банк України, орган опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області, Уманська районна державна нотаріальна контора, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про визнання кредитного договору недійсним, витребування коштів із чужого незаконного володіння було відмовлено.

Позов ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 110719, 47 доларів США та 188010,91 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк» сплачений судовий збір у розмірі 3219 грн.

Не погоджуючись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить вказане рішення скасувати в повному обсязі.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити мій позов :

- визнати недійсним кредитний договір від 04. 09. 2008 р. № 18-27/08, укладений між ОСОБА_6 та Уманським відділенням № 18 ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі начальника відділення ОСОБА_11, що діяв на підставі довіреності від 09. 04. 2008 р. за р.№ 2365.

- визнати недійсним іпотечний договір, що є похідним від кредитного договору від 04. 09. 2008 р. ( без номера )укладений між ОСОБА_6 та відповідачем в забезпечення кредитного договору від 04. 09. 2008 р..

- в порядку застосування недійсності договору іпотеки від 04. 09. 2008 р. ( без номера ), укладений між ОСОБА_6 та відповідачем в забезпечення кредитного договору від 04. 09. 2008 р. :

-зняти заборону від 04. 09. 2008 р., що накладена державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Востриковою О.І., якою накладена заборона ОСОБА_6 відчуження зазначених в договорі іпотеки від 04. 09. 2008 р. будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою : АДРЕСА_2.

-виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запис № НОМЕР_5 від 04. 09. 2008 р. про державну реєстрацію відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 04. 09. 2008 р. ( житловий будинок).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 18-27/08, укладеного 04 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» відповідно до Статуту АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 остання отримала кредит в сумі 85000 доларів США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості - житлового будинку з прибудовами, житловою площею 57 кв.м., загальною площею 103,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельні ділянки на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,1507 га зі сплатою 13,8 % річних з кінцевим строком повернення 02 вересня 2033 року.

Також встановлено, що для належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 04 вересня 2008 року за реєстром № 4202 позичальник надав в іпотеку ВАТ АБ «Укргазбанк» об'єкт нерухомості: житловий будинок «А» з прибудовами, загальною площею 103,5 кв.м., житлова площа 57 кв.м., сарай-гараж-літня кухня «Б», підвал під «Б», оглядова яма під «Б» вбиральня «В», замощення 1, огорожі № 1, 3, 4, ворота № 2, які знаходяться в АДРЕСА_2.

В іпотеку також надалась земельна ділянка, розміром 0,1507 га, кадастровий НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2

Сторони узгодили, що вказаний будинок належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Уманською районною державною нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року № 4023, а земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого відділом земельних ресурсів у Уманському районі 28 серпня 2008 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 в обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що саме відповідач був ініціатором укладення даного типового договору. При його укладенні та виконанні сторони не досягли згоди щодо суттєвих його умов, а тому за такими договірними зобов'язаннями у сторін відсутні права та обов'язки.

Крім того, позивач ОСОБА_6 вважає, що банк не мав законодавчих підстав надавати їй, резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншим резидентом України, оскільки в банку на момент укладення кредиту була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на здійснення таких операцій. Вважає, що при укладенні кредиту, банк зобов'язаний був видати їй генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій - обміну валюти, перерахування коштів не резидентам тощо. Тому, враховуючи вищевикладене, вважає надання кредиту в іноземній валюті незаконною валютною операцією, а відтак, кредитний договір повинен бути визнаний з цих підстав недійсним.

Також, в обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_6 вказала, що згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» укладений нею договір кредиту обмежує її права, є несправедливим, а відтак вона була введена в оману під час його укладення, через що такий договір повинен бути визнаний недійсним.

В змінах та доповненні до позовної заяви, наданого під час розгляду справи, ОСОБА_6 вказала, що відповідач забезпечуючи іпотекою кредитні зобов'язання, достовірно знав про наявність на її утриманні неповнолітньої дитини та дитини інваліда, однак без дозволу органу опіки та піклування забезпечив виконання кредитного договору іпотекою, а тому кредитний договір повинен на цій підставі визнаний нікчемним.

Звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами, ПАТ «Укргазбанк» в обгрунтування своїх вимог зазначив, що свої зобов'язання за укладеними договірними відносинами банк виконав в повному обсязі, ОСОБА_6 своїх зобов'язань не виконала, тому порушене право банку підлягає захисту в судовому порядку. Просили стягнути з відповідача за зустрічними позовними вимогами заборгованість за кредитним договором № 18-27/08 від 04 вересня 2008 року та судові витрати.

Ухвалюючи рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги банку, суд першої інстанції в обгрунтування своїх висновків зазначив, що банк довів вмотивованість своїх вимог, підтвердив їх належними доводами, а ОСОБА_6 навпаки, не надала суду належних доказів в підтвердження своїх вимог.

Перевіряючи обґрунтованість та вмотивованість судового рішення суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги, пояснень, наданих сторонами та їх представниками в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та вмотивованим, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами та наявними матеріалами справи.

Як вже зазначалося вище, судами першої та апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що 04 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до Статуту АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 18-27/08, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 85 000 дол. США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості - житлового будинку з прибудовами, житловою площею 57 кв.м., загальною площею 103,5 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій знаходиться нерухоме майно, площею 0,1507 га, зі сплатою 13,8 % річних з кінцевим строком повернення 02 вересня 2033 року.

Для належного виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, відповідно до умов іпотечного договору надано в іпотеку вищезазначене нерухоме майно та земельну ділянку.

Вищевказані договори посвідчені в установленому порядку державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори Востріковою О.І.

Сторони не заперечили тієї обставини, що будинок дійсно належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Уманською районною державною нотаріальною конторою 20 серпня 2008 року за р.№ 4023, а земельна ділянка належить ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого відділом земельних ресурсів в Уманському районі 28 серпня 2008 року.

В судовому засідання встановлено, що обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстроване в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек № 20603453 та № 20603805 від 04 вересня 2008 року. На предмет іпотеки накладена заборона відчуження, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 від 04 вересня 2008 року.

Умовами кредитного договору, а саме п. 3.1.1 та 3.1.1.2 передбачено, що банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 та видати кредит в сумі 85 000 доларів США з позичкового рахунку позичальника в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Банком було доведено ту обставину, що він свої зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши на поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 85 000 доларів США, а ОСОБА_6 зняла в свою чергу їх з рахунку, що підтверджується приєднаною до матеріалів справи заявою про видачу готівки № 346-162 від 04 вересня 2008 року.

Дані обставини підтверджуються заявою на видачу готівки № 346_162 від 04 вересня 2008 року, яка була надана суду та долучена до матеріалів справи.

Тому в судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів враховуючи вищевикладене погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_6 дійсно отримала кошти за умовами кредитного договору і банк належним чином виконав зобов'язання у вказаних договірних відносинах.

Крім того, п. 3.3.1, 3.3.3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повертати заборгованість по кредиту, починаючи з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі 284 долари США на рахунок № НОМЕР_3, відкритий у ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Пунктом 3.3.4 передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 13,8 % річних, на рахунок НОМЕР_3 в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк» не пізніше 10-го числа наступного місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього кредиту, з врахуванням п. 4.1 цього кредиту.

Як вбачається з наданих суду розрахунків заборгованості, ОСОБА_6 не виконала свої зобов'язання, взяті за умовами п. 3.3.1, 3.3.3 та 3.3.4 кредитного договору та допустила наявність заборгованості за взятими зобов'язаннями.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_6, який був перевірений судом першої та апеляційної інстанції і визнаний правильним, сума заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 18-27/08 від 04 вересня 2008 року становить:

- заборгованість по кредиту строкова - 71 368 дол. США,

- заборгованість по кредиту прострочена - 8 819,19 дол. США,

- заборгованість по процентах поточна - 914,17 доларів США,

- заборгованість по процентах прострочена - 29 618,11 доларів США,

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 35 930,13 грн.,

- пеня за несвоєчасну сплату процентів в межах строку позовної давності - 121 465,78 грн.,

- штраф за порушення умов договору іпотеки - 30 615 грн.,

а всього 110 719,47 дол. США та 188 010,91 грн..

Вимоги щодо стягнення штрафу за порушення умов договору іпотеки колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору іпотеки позичальник застрахував на користь банку належне йому майно - житловий будинок та земельну ділянку, строк дії договору закінчився 04 вересня 2009 року. Сторонами не надано суду доказів, що після цього позичальником укладався новий договір страхування, тобто договір іпотеки після 04 вересня 2009 року не є застрахованим, а отже, дійсно знайшли своє підтвердження доводи банку про те, що позичальником порушені вимоги п.п. 3.3.4-3.3.4.2 договору іпотеки.

Оскільки відповідно до п. 4.2 договору іпотеки, за невиконання п.п. 3.3.4-3.3.4.2 договору іпотеки іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержатель штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.3 договору іпотеки та враховуючи, що предмет іпотеки оцінено в 612 300 грн. є обгрунтованими вимоги банку про стягнення штрафу у розмірі 30 615 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неправомірності видачі кредиту в іноземній валюті, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно банківської ліцензії № 123, зареєстрованої Національним Банком України 21 липня 1993 року за номером 183 вбачається, що вона видана ВАТ АБ «Укргазбанк» на право здійснювати банківські операції визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» з 19 листопада 2001 року. Згідно дозволу № 123-3 виданого ВАТ АБ «Укргазбанк» вбачається, що ВАТ АБ «Укргазбанк» має право на здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» з 05 липня 2007 року, згідно з додатком до цього дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

В переліку операцій, які має право здійснювати ВАТ АБ «Укргазбанк» зазначено й ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України.

Тобто, на момент, укладення кредитного договору з ОСОБА_6, банк мав право на здійснення такої операції в іноземній валюті.

Тому доводи її позовної заяви та апеляційної скарги в цій частині спростовуються вище встановленими обставинами.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про те, що ВАТ АБ «Укргазбанк» мав всі необхідні ліцензії, щоб здійснювати валютні операції відповідно до вимог ЗУ «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року та Декрету «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 року.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилалася на те, що на момент укладення оспорюваних правочинів між сторонами не було дотримано вимог щодо їх укладення, які передбачені ст. 203, 215 ЦК України. Також, вона була введена в оману під час укладення договору щодо суті самого договору, тому всі договори необхідно визнати недійсними.

Крім того, вказала, що кредитний договір, укладений без дозволу органу опіки та піклування відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦК України є нікчемний, тому договір іпотеки необхідно визнати ще й нікчемним. Вважала, що суд не встановив всіх дійсних обставин справи, тому рішення в частині відмови в задоволенні її вимог необхідно скасувати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Ст. 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій достовірно встановлено і дані обставини підтверджуються наявними матеріалами справи, що кредитний договір № 18-27/08 від 04 вересня 2008 року та іпотечний договір від 04 вересня 2008 року укладено в письмовій формі, а іпотечний договір посвідчено нотаріально. Всі суттєві умови договору, передбачені главами 52 та 53 ЦК України банком дотримані запропоновані позичальнику без будь-якого примусу. Шляхом підписання договорів, позичальник прийняв ці пропозиції.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Ці обставини повинна довести сторона, яка вимагає визнати договір недійсним з підстав його укладення під впливом обману. Саме така правова позиція висловлена ВСУ в своїй постанові від 27 квітня 2016 року під час розгляду справи № 6-372цс16.

Крім того, перед укладенням кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_6 27 липня 2008 року у заяві про отримання кредиту та анкеті позичальника розписалася, що Банк надав їй в письмовій формі та повному обсязі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача». Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_6 отримала невід'ємну частину договору - Додаток 1, в якому відображено тарифи банку, сума кредиту, схема погашення кредиту, сукупна вартість кредиту та інше.

Як вже зазначалася вище, для належного виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, відповідно до умов іпотечного договору надано в іпотеку вищезазначене нерухоме майно та земельну ділянку. Тобто іпотечне зобов'язання випливає з кредитного договору.

Згідно довідки, виданої Городецької сільською радою 28 серпня 2009 року малолітні діти ОСОБА_6 не були на час укладення договорів зареєстровані і фактично не проживали в АДРЕСА_2 Місце їх проживання було визначено за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до п. 2.4.3 іпотечного договору, ОСОБА_6 вказала, що на момент укладення договору, предмет іпотеки не здано в найм (оренду) третім особам. Малолітні, неповнолітні діти не мають права користування предметом іпотеки.

Тому, для визнання договору недійсним (нікчемним) з підстав ненадання дозволу органу опіки та піклування на вчинення іпотечного договору, стороною повинно бути доведено, що укладений договір суперечить правам дитини, зменшує або звужує обсяг існуючих інтересів дитини.

За попереднім дослідженням та обстеженням органу опіки та піклування, викладеному в рішенні № 51 виконавчого комітету Городецької сільської ради малолітня дочка ОСОБА_6 забезпечена житлом, має у власності ? частини квартири в м. Умань. Також, суд враховує, що ОСОБА_6 не оскаржує дій нотаріуса при засвідченні нею іпотечного договору з цих підстав.

На думку колегії суддів є необґрунтованими доводи апелянта про нечесну підприємницьку діяльність банку, оскільки вона мала достатньо часу для прийняття рішення про укладення кредиту, була ознайомлена як із загальними правилами кредитування так і з індивідуальними умовами договору, могла і мала можливість самостійно оцінити валютні ризики, так як на момент укладення кредитного договору займалась підприємницькою діяльністю і мала ліцензію на здійснення торгівлі з дорогоцінних металів і каміння.

Невмотивованими є також доводи апелянта про неправомірність підняття банком в односторонньому порядку відсотків за користування кредитом.

Судом встановлено, що розмір відсотків за користування кредитними коштами в межах строкової заборгованості банком не збільшувався, а на прострочену заборгованість (п. 3.1.10 кредитного договору) процентна ставка підвищується на 1 % і це являється цивільно-правовою відповідальністю позичальника, а не одностороння зміна умов договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також вказує на незаконність рішення суду, оскільки суд не мав права об'єднувати в одне провадження її позов та позов банку.

Такі доводи апелянта спростовуються слідуючим.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України не допускається в об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору за обома позовами є кредитний договір № 18-27 від 04 вересня 2008 року та іпотечний договір від 04 вересня 2008 року, згідно яких позивач і відповідач є сторонами цих договорів і задоволення одного позову виключає задоволення іншого позову, що не утруднює розгляд справи в одному об'єднаному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_6 не доведено в судовому засіданні обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, її доводи є необґрунтованими та не підтверджені наявними матеріалами справи. Навпаки, доводи позивача за зустрічним позовом є вмотивованими та не спростовані ОСОБА_6

А тому, за вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження колегії суддів, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського відділення №18 Черкаської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», треті особи: Національний банк України, орган опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області, Уманська районна державна нотаріальна контора, Державна інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про визнання кредитного договору недійсним, витребування коштів із чужого незаконного володіння та позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :