У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1 217 427,19 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, з 21 листопада 2014 року в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБ Банк») введено тимчасову адміністрацію строком на три місяці та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Вказував, що він є вкладником ПАТ «ВіЕйБ Банк», після виплати йому гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн, що еквівалентно 13 204, 75 доларів США, у нього залишились грошові кошти, які перевищують гарантовану суму відшкодування на загальну суму 46 644, 72 доларів США, що еквівалентно 1 217427,19 грн.

Посилався на те, що на теперішній час він вказані кошти не отримав, що обмежує його право розпоряджатися ними на власний розсуд, а також на те, що ОСОБА_3, як власник істотної участі ПАТ «ВіЕйБ Банк», є пов'язаною з банком особою у розумінні ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», a тому несе відповідальність перед ним за неповернення банком вкладу та нарахованих відсотків.

Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, залигеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Одночасно ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року із посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів касаційної скарги вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню на підставі ст. 325 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності доказів які підтверджують наявність вини пов'язаних із банком осіб щодо неповернення позивачу його вкладу, а також, що дії чи бездіяльність вказаних осіб призвели до завдання банку шкоди.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ