Справа № 521/7419/17
Номер провадження 2/521/3696/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.

при секретарі - Тимофієнко Н.М.,

представника позивача - адвоката Берестецької Л.О.,

представника відповідача - адвоката Лисевича С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання, про визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги, визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, визнати за позивачем право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р., визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 що складається в цілому з 4-х кам'яних житлових будівель, загальною житловою площею 291,65 кв.м., та надвірних споруд «Б1, Е, З, Ж, Ф, Г, Д, М1, И, Я, К, П, Ц, В1, Г1, Б2, Л1» - сараїв, «У, Т1, Р» - гаражів, «Т» - вбиральні, «М, Х, Ю, Л, Ш, Щ» - літніх кухонь, «С» - душу, № 4 - воріт, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. При цьому він пояснив, що його мати ОСОБА_5 працювала до смерті, швидка її забрала з робочого місця. Діагноз «рак» матері поставили перед смертю за 1-1,5 місяці, в лікарні вона не лежала. Мати платила за нього контракт у технікумі. Батько з 2003 року перестав проживати з ними, жив з іншою жінкою в іншому місці. Мати все життя сподівалась, що батько повернеться та не казала, що вони розлучені. ОСОБА_4 вважає себе, єдиним спадкоємцем до майна матері ОСОБА_5, яка бажала цього.

На підставі досліджених і оцінених доказів: пояснень сторін, показань свідків, письмових документів судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 01.10.1985 р. зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на «ОСОБА_6», що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (актовий запис № 763). (а.с. 100, 103-105)

Позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками відповідача ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.11.1985 р., виданим Іллічівським РАГС м. Одеси. (а.с. 9)

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, про що Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 363 від 09.07.1986 р., що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.11.2011 р. (а.с. 8)

З трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що він працював в ЖЕО Малиновського району, з 07.1987 р. двірником ЖЕО № 6, потім у 1988 році переведений на посаду слюсаря-сантехніка.

Згідно п. 74 рішення Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів від 20.05.1988 р. № 278 закріплена службова квартира 1, площею 16,0 кв.м. по вул. Щорса за двірником ЖЕК-6 гр. ОСОБА_3 і видане службове посвідчення на вселення складом сім'ї 1 чоловік зі зняттям з квартирного обліку ЖЕО району на отримання службового житла. (а.с. 10-12)

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах.

За договором дарування від 07.07.1999 р., посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л., зареєстровано в реєстрі за № 5-1511, ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 прийняли в дар в рівних долях кожний 3/50 частини домоволодіння, що житлового будинку АДРЕСА_1 що складається в цілому з 4-х кам'яних житлових будівель, загальною житловою площею 291,65 кв.м., та надвірних споруд «Б1, Е, З, Ж, Ф, Г, Д, М1, И, Я, К, П, Ц, В1, Г1, Б2, Л1» - сараїв, «У, Т1, Р» - гаражів, «Т» - вбиральні, «М, Х, Ю, Л, Ш, Щ» - літніх кухонь, «С» - душу, № 4 - воріт. Право власності на 3/50 частки у вказаному домоволодінні зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 12.07.1999 р. за № кн. 30 пр-139-р 261 в КП «ОМБТІ та РОН». (а.с. 15)

Посилання позивача на удаваність цього правочину, яким був прихований договір купівлі-продажу, суд не приймає до уваги. ( а.с. 16) ОСОБА_3 цей договір та його правові наслідки не оспорені, він визнає, що спірним спадковим майном є частка ОСОБА_5 у вказаному домоволодінні визначена договором дарування від 07.07.1999 р.

Приблизно за 1 місяць до смерті ОСОБА_5 на робочому місті стало зле, вона була госпіталізована до лікарні, де їй був поставлений діагноз «саркома». Під час знаходження у лікарні догляд за нею здійснювали працівники медичної установи, почергово позивач та відповідач, сестра ОСОБА_9 та інші родичі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у віці 45 років померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 р. державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу № 149/2017, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47125845 від 18.03.2017 р. (а.с. 14)

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/50 частину житлового будинку АДРЕСА_1

З наданої на запит суду копії спадкової справи № 149/2017 до майна померлої ОСОБА_5 вбачається, що до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з відповідною спільною заявою про прийняття спадщини, а саме 18.03.2017 р. № 339, звернулися її колишній чоловік - ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 90)

З наявних в матеріалах спадкової справи довідки № 446 від 26.09.2011 р., довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) № 840 від 02.07.2009 р., довідки № 208 від 20.02.2017 р. видно, що ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 30.06.2000 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Разом з нею у вказаній квартирі проживали та були зареєстровані син ОСОБА_4 та колишній чоловік ОСОБА_3, що також підтверджується відмітками у їхніх паспортах. (а.с. 92-95 звор.)

Зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 колег ОСОБА_3, ОСОБА_16, племінниці ОСОБА_5, ОСОБА_14, родича з боку сестри ОСОБА_5, ОСОБА_15, сусідки, ОСОБА_9 - сестра ОСОБА_5

Показання свідків ОСОБА_15, ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_3 мав іншу жінку на ім'я Оля, суд відхиляє в зв'язку з їхньою неконкретністю, суперечливістю іншим доказам.

Надані у якості доказів позивачем фотокартки за 1988 р., 1992 р., 1997 р., 06.03.2000 р., 2002 р., 2003 р., 20.06.2004 р., 01.07.2004 р., 20.06.2004 р., 20.06.2004 р., на яких зображено ОСОБА_3 з колишньою дружиною ОСОБА_5 під час сімейних свят, весіль їх родичів, листи та запрошення підтверджують, що вони продовжували проживати однією сім'єю.

ОСОБА_3 за час проживання з ОСОБА_5 сплачував комунальні та інші платежі за адресою спірної частини домоволодіння. ( а.с. 39-56)

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 і 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповіт від імені ОСОБА_5 відсутній. Тому спадкоємство її майна має здійснюватись за законом.

За загальним правилом, передбаченим ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_4, як син спадкодавця, має право на спадкування за законом у першу чергу. (ст. 1261 ЦК України) Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем 4 черги та відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зазначені приписи спадкового права являються виключенням із загальної норми права, відповідно до якої спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, встановлюючи особливості спадкування за законом шляхом зміни черговості одержання права на спадкування.

Граматичне і логічне тлумачення цієї норми права свідчить, що законодавець передбачив склад юридичних фактів необхідних для спадкування спадкоємцем за законом наступної черги, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. До таких обставин відносяться: по-перше, безпорадний стан особи спадкодавця перед смертю через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво; по-друге, спадкоємець за законом наступної черги опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві протягом тривалого часу.

Зазначене положення у спадковому праві України раніше було відсутнім. Метою його запровадження явилось намагання законодавця, з одного боку, передбачити додаткові умови для забезпечення, надання іншої допомоги особам, які знаходяться у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а з другого боку стимулювання спадкоємців попередньої черги до виконання своїх юридичних і моральних обов'язків у наданні спадкодавцеві такої допомоги і заохочування спадкоємців за законом наступної черги, які протягом тривалого часу опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцеві. При цьому законодавство виходить також із того, що перебування спадкодавця у безпорадному стані робить неможливим зробити особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (заповіт) або іншим чином розпорядитись своїм майном на користь фактичного піклувальника, доглядача. Ця норма права заснована на такій засаді цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, вона є проявом декількох функцій цивільного законодавства: заохочувально-стимулюючої, інформаційно-орієнтуючої, попереджувально-виховної і регулятивної. Єдиним суб'єктом застосування цієї норми являється суд.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 міститься роз'яснення категорії безпорадного стану в спадкових відносинах, під яким слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 не знаходилась у безпорадному стані, тому що самостійно забезпечувала умови свого життя, тобто була спроможною до самообслуговування без додаткових засобів, вона не потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Вона вільно орієнтувався в часі і просторі, повністю контролювала свою поведінку і адекватно сприймала навколишній світ.

Короткотривале знаходження ОСОБА_5 у лікарні, де догляд за нею здійснювали працівники медичної установи, почергово позивач та відповідач, сестра ОСОБА_9 та інші родичі свідчить про відсутність правової умови (підстави) спадкування ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4, передбаченої ч. 2 ст. 1259 ЦК України. ОСОБА_3 тривалий час не опікувався, матеріально не забезпечував, не надавав іншу допомогу спадкодавцеві, яка через тяжку хворобу фактично не була у безпорадному стані.

Зазначені вище обставини надають суду можливість зробити висновок про відсутність підстав для надання ОСОБА_3 права на спадкування в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а отже і відмовляє у задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. ( ч. 1 ст. 1297 ЦК України) Ця вимога закону ОСОБА_4 виконана у 2017 році, але у зв'язку з оспорюванням права власності ОСОБА_4 ОСОБА_3 в порядку спадкування свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання прав припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 317 і 321 ЦК України встановлені зміст права власності, тобто право володіння, користування та розпоряджання своїм майном і непорушність права власності, яка проявляється у тому, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на частку у спадковому майні, оскільки так вимога є похідною від зазначеної.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання суд відмовляє тому, що встановлення цього факту не породжує для ОСОБА_3 юридичних наслідків, від яких залежить виникнення у ОСОБА_3 спадкового права після смерті ОСОБА_5 ( ст. 256 ЦПК України)

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Керуючись вимогами ст. ст. 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

С У Д Д Я: