Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1270/16-ц
Провадження № 2/382/57/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю прокурора Субботи О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 державної казначейської служби України в ОСОБА_2 районі Київської області про стягнення моральної шкоди та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в котрому після зменшення позовних вимог просив стягнути із відповідачів 20 000 гривень моральної шкоди та 3657 гривень матеріальної шкоди, завданої йому судовими витратами.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути на його користь 30000 гривень моральної та 3657 грн. матеріальної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відділі ДВС ОСОБА_2 РУЮ з 29 травня 2013 року знаходився виконавчий лист, виданий на підставі рішення Яготинського районного суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 28350 грн боргу. Під час виконання рішення державні виконавці неодноразово порушували його права, вимоги чинного законодавства, що встановлено судом під час розгляду його скарг на їх дії та бездіяльність, в зв"язку з чим рішення тривалий час не виконувалось, було порушено його права власника, так як він не міг користуватися та розпорядитися своїми коштами, своєчасне невиконання рішення призвело до знецінення присудженої судом суми коштів, та йому довелось витрачати значний час та додавати значні зусилля для її повернення. Він є іноземцем, має труднощі з працевлаштуванням. Так, він неодноразово приїздив у м. Яготин для участі у судових засіданнях, призначених за його скаргами на неправомірні дії виконавців, до відділу ДВС, оскільки останні не вживали необхідних заходів для виконання рішення, що негативно впливало на його звичайний ритм життя, він перебував у стресовому, пригніченому емоційному та психічному стані, переживав, нервував, тобто йому була завдана моральна шкода, яку з врахуванням глибини перенесених ним страждань він оцінює у 30000 гривень. Крім цього, просив сягнути на його користь збитки, завдані витратами на оплату проїзду до м. Яготина для участі у судових засіданнях, до відділу ДВС у загальному розмірі 3657 грн.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надав суду доказів стосовно причинно-наслідкового зв"язку між діями виконавців і настанням шкоди, наявності переживань, порушення нормального ритму життя, погіршення стану здоров"я. З тих же підстав, по справі не була проведена і судова- психологічна експертиза, та на клопотання експерта позивачем не надано вищевказані докази.

Представник відповідача ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області проти позову заперечував з тих підстав, що вважає позовні вимоги не обгрунтованими. У позовній заяві не зазначено, якими саме діями державних виконавців йому завдана моральна шкода, оскільки її спричинення повинно бути пов"язане і виходити з факту неправомірності дій державних виконавців, встановленого із зазначеними в позовній заяві ухвалами Яготинського районного суду (лист Вищого спеціалізованого суду України від 28.01.2013 року № 24-152/0/4-13). На даний час виконавче провадження закінчено, оскільки боржник вніс присуджену суму коштів на рахунок позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної казначейської служби України в ОСОБА_2 районі Київської області у вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

В силу ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України... Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках встановлених законом.

В силу ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державною, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державною, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року містить роз"яснення, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п.п.5, 9 цієї Постанови зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні… Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пунктом 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 містить роз"яснення, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України…, статей 1173,1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України…

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні відділу ДВС ОСОБА_2 РУЮ знаходиться виконавче провадження № 38157798 в порядку примусового виконання виконавчого листа № 1028/766/12 від 22.04.2013 року, виданого Яготинським районним судом Київської області на підставі рішення суду про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 28350,00 грн. 29.05.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постановою заступника начальника ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_5 від 05.04.2016 року ВП № 38157798 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1028/766/12, виданого 22.04.2013 року Яготинським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 28350 грн. закінчено в зв"язку з фактичним виконанням боржником судового рішення. Під час виконавчого провадження державні виконавці неодноразово порушували вимоги чинного законодавства, незаконно зупиняли виконавче провадження, повертали без виконання виконавчий лист, що зумовило невиправдане тривале невиконання судового рішення, призвело до порушення прав стягувача та спричинило останньому моральну шкоду. Обставини стосовно порушень закону з боку державних виконавців встановлені судовими рішеннями та в силу ст. 61 ЦПК не потребують доведення. Так, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2015 року (а.с.37-39) частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_7, ОСОБА_8, на дії начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_9 та про скасування постанови про повернення виконавчого листа, визнано дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_7, ОСОБА_8 стосовно обмеження права скаржника на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскарження дій та постанов державного виконавця під час зупинення виконавчого провадження, стосовно повернення виконавчого листа без виконання, а також відносно повноти перевірки наявності майна боржника, на яке можна звернути стягнення, неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_8 від 16 жовтня 2014 року про повернення виконавчого листа стягувачу. В іншій частині скаргу залишено без задоволення. Судом під час розгляду скарги встановлено, що державні виконавці під час виконавчого провадження в порушення вимог закону обмежили права скаржника на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, на оскарження дій та постанов державного виконавця під час зупинення виконавчого провадження, не виконали вимог закону під час прийняття рішення про повернення виконавчого листа стягувачу, не перевірили належним чином наявність у боржника майна на яке можна звернути стягнення, не вжили всіх заходів щодо встановлення наявності майна у боржника, на яке можна звернути стягнення та постанову державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_8 від 16 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу визнано такою, що не відповідає вимогам закону. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 2 червня 2015 року (а.с.3-4) ухвала Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2015 року залишена без змін. Колегія суддів погодилась з висновком Яготинського районного суду про обгрунтованість доводів скаржника, а дії ОСОБА_7 визнано такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 6,12,25,31 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутні зворотні поштові повідомлення про вручення стягувачу рекомендованого листа з постановою про відкриття виконавчого провадження, копії супровідних листів про направлення сторонам постанов про зупинення виконавчого провадження, про оголошення розшуку майна та представником ВДВС не надано суду поштових реєстрів чи іншого підтвердження відправлення простою кореспонденцією постанов про зупинення провадження. З"ясувавши, що реалізація арештованого будинку неможлива через відсутність згоди органу опіки та піклування, та оголосивши розшук на транспортний засіб боржника, державний виконавець Диченко О.М. неправомірно зупинила виконавче провадження та не перевірила, чи є у боржника інше майно, на яке може бути звернено стягнення. Лише після збігу річного терміну з дня зупинення виконавчого провадження державним виконавцем Прінько Д.В. поновлено виконавче провадження, але постановою від 16 жовтня 2014 року повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Вказана постанова державного виконавця скасована судом. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2015 року (а.с. 5-6) залишена без змін ухвала Яготинського районного суду Київської області від 7 серпня 2015 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ та визнано дії державного виконавця Яготинського РУЮ ОСОБА_7 при виконанні виконавчого провадження № 38157798 неправомірними. Колегія суддів погодилась з рішенням Яготинського районного суду, який вірно зазначив, що наявність лише копії виконавчого листа не заважало державному виконавцю здійснити запити до відповідних органів щодо належності боржнику на праві власності рухомого та нерухомого майна після відновлення виконавчого провадження, однак, державним виконавцем не в повній мірі здійснено дії щодо перевірки наявного майна у боржника, не роз"яснено стягувачу належним чином вимоги ст. 51 ЗУ "Про виконавче провадження", тобто не здійснено всіх необхідних дій, передбачених ЗУ "Про виконавче провадежння", в тому числі і відносно примусового виконання рішення суду. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року (а.с. 32-33) відмовлено у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Київської області про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року, яким стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 28350,00 грн., оскільки державним виконавцем не встановлено, чи має боржник на праві власності інше майно, крім будинку, не з"ясовано, чи виконана постанова про розшук автомобіля, що належить боржнику. Крім цього, в поданні не зазначено, який саме спосіб та порядок виконання рішення просить встановити державний виконавець, не зазначено, які саме дії необхідно здійснити стосовно встановлення чи зміни способу і порядку виконання рішення суду. З ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року (а.с. 34-36) вбачається, що ухвала судді Яготинського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_7, рішення державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_8, дії начальника ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_9 та зобов"язання вчинити дії, скасована та справа передана на новий розгляд, оскільки суд, відмовляючи в задоволенні скарги, дійшов передчасного висновку про те, що в діях державних виконавців порушень встановлено не було. З ухвали Яготинського районного суду Київської області від 7 серпня 2015 року (а.с. 40-41) вбачається, що скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 РУЮ задоволено. Визнано дії державного виконавця Яготинського РУЮ ОСОБА_7 при виконанні виконавчого провадження № 38157798 неправомірними, так як державним виконавцем не в повній мірі здійснено дії щодо перевірки наявного майна у боржника, не розяснено стягувачу належним чином вимоги ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», а отже і не здійснено всіх необхідних дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі і відносно примусового виконання рішення суду. З ухвали Яготинського районного суду Київської області від 24 лютого 2016 року (а.с. 42-44) вбачається, що в задоволенні подання державного виконавця державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Київської області ОСОБА_7 про тимчасове обмеження виїзду за кордон ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що жодного доказу, який би свідчив про ухилення боржника від виконання зобов"язань за судовим рішенням державним виконавцем не надано. Боржник з"являвся на виклики державного виконавця, не перешкоджав вчиненню виконавчих дій, не приховував відомості про наявність у нього нерухомого майна. При цьому самим виконавцем не було проведено виконавчих дій щодо опису та арешту рухомого майна належного боржнику. Крім того, в період з жовтня 2014 року по липень 2015 року на виконанні у відділі ДВС взагалі не перебувало виконавчого документа щодо боржника, оскільки 16 жовтня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 13.07.2015 року начальником ВДВС ОСОБА_2 РУЮ винесена постанова про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу" та виконавче провадження було відновлено. В матеріалах виконавчого провадження були наявні дві квитанції про сплату коштів на загальну суму 1531 грн. та таким чином, суд під час розгляду подання дійшов висновку, що виконавче провадження не містить будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 свідомо вчиняв дії, що спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, тобто ухиляється від виконання такого обов`язку. З копії постанови заступника начальника ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_5 від 05.04.2016 року ВП № 38157798 (а.с.51) вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1028/766/12, виданого 22.04.2013 року Яготинським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 28350 грн. закінчено, в зв"язку з фактичним виконанням боржником судового рішення.

Суд вважає, що державні виконавці в порушення вимог закону не вживали для виконання рішення достатніх та необхідних заходів, передбачених законом. При цьому, виконавче провадження більше року було незаконно зупинене, а виконавчий лист неправомірно повертався стягувачу без виконання. З моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення державними виконавцями так і не було з"ясовано, чи має боржник інше майно, на яке можна звернути стягнення, окрім автомобіля та будинку. Крім цього, суд не може не звернути увагу на ті обставини, що виконавче провадження було закінчено, так як рішення суду було фактично виконано самим боржником. Таким чином, порушення закону з боку державних виконавців, їх незаконні дії та бездіяльність призвели до тривалого невиконання рішення суду, в результаті чого права позивача як власника були порушені, останній протягом майже трьох років не міг використовувати належні йому кошти, розпоряджатися ними, витрачав значний час на відновлення порушених прав, неодноразово оскаржуючи дії та бездіяльність відповідача, все це негативно впливало на його звичайний ритм життя, на емоційний та психічний стан, та не могло не спричинити моральні страждання, в зв"язку з чим останньому з вини державних виконавців була завдана моральна шкода, яку суд з врахуванням характеру, обсягу страждань позивача, оцінює у 10000 гривень, які необхідно стягнути на його користь, а решту позовних вимог в цій частині знаходить безпідставними.

Порядок стягнення судових витрат визначений ст.ст. 79-89 ЦПК України. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальної підтверджені судові витрати. Таким чином, судові витрати присуджуються під час прийняття судом рішення по кожній окремій справі. Крім цього, позивач не надав будь-яких доказів в підтвердження судових витрат, в зв"язку з чим зазначена у позові сума судових витрат до стягнення не підлягає.

Доводи прокурора, відповідача стосовно відсутності доказів в підтвердження вимог щодо стягнення моральної шкоди та наявності причинного зв"язку між діями державних виконавців та настанням моральної шкоди, в тому числі відсутності висновку експертизи, суд прийняти до уваги не може з наступних підстав.

Так, в силу ст. 61 ЦПК України обставини щодо неправомірний дій державних виконавців під час виконання рішення суду про стягнення на користь позивача суми боргу доведенню не підлягають, оскільки ці обставини встановлені судовими рішеннями.

Відсутність висновку експерта стосовно розміру моральної шкоди не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача, так як відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, а відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Керуючись ст. ст. 10,14,60,61, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 державної казначейської служби України в ОСОБА_2 районі Київської області про стягнення моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 державної казначейської служби України в ОСОБА_2 районі Київської області, м. Яготин, вул. Незалежності, 54, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 (картка ПАТ КБ "ПриватБанк" № 804400) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Литвин Л.І.