АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Усика Г.І.

Суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 р. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 р. ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2014 р. позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 104 586,74 грн. та судовий збір у розмірі 522,93 грн. з кожного.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції від 25.08.2014 р. відкрито виконавче провадження № 44510056 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 104 586,74 та судового збору у розмірі 522,93 грн.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції від 25.08.2014 р. відкрито виконавче провадження № 44510056 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 104 586,74 та судового збору у розмірі 522,93 грн.

Справа № 759/21008/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5200/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Войтенко Ю.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
17.11.2016 р. між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 46, відповідно до якого, право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.03.2008 р., укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Посилаючись на наведене, просило суд замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/21008/13-ц на ТОВ «Українська факторингова компанія».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2017 р. у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просив зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» задовольнити - замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2014 р. у справі № 759/21008/13-ц, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і процесуального права.

Зазначав, що на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2014 р. № 759/21008/13-ц, судом видано виконавчі листи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Святошинського управляння юстиції у м. Києві від 09.10.2015 р. виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 759/21008/13-ц закінчено лише стосовно стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_1 у зв'язку з його смертю, а виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 перебуває на виконанні.

Крім того суд першої інстанції не урахував, що відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін заінтересована особа має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

В судовому засіданні представник ТОВ «Українська факторингова компанія» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2014 р. у справі № 759/21008/13-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 104 586, 74 грн. та судовий збір у розмірі 522,93 грн. з кожного.

Постановою ВДВС Святошинського РУЮ від 25.08.2014 р. відкрито виконавче провадження № 44510056 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 104 586, 74 грн. та судового збору у розмірі 522,93 грн.

Постановою ВДВС Святошинського РУЮ від 25.08.2014 року відкрите виконавче провадження № 44510062 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 104 586, 74 грн. та судового збору у розмірі 522,93 грн.

17.11.2016 р. між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 46, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.03.2008 р., укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія», з моменту підписання Акту приймання-передачі, який було підписано 22.11.2016 р.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 09.10.2015 р., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 759/21008/14-ц від 26.03.2014 р. закінчено, що виключає можливість задоволення вимог заявника.

З таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Факторингові правовідносини є різновидом відносин з цесії (відступлення права вимоги). Згідно із ст.ст. 512, 513, 514 ЦК України, із особливостями, що встановлені положеннями цього Кодексу, які регулюють факторингові відносини, фактор набуває права вимоги до боржника за зобов'язаннями, які боржник має перед первісним кредитором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини ( пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні ( крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін ( відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

З постанови державного виконавця від 09.10.2015 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 759/21008/14-ц виданого 26.03.2014 р. Святошинським районним судом м. Києва, убачається, що виконавче провадження закінчено щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у зв'язку із його смертю.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 759/21008/14-ц виданого 26.03.2014 р. Святошинським районним судом м. Києва, щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 перебуває на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Крім того, суд першої інстанції не урахував, що заміна стягувача у судовому порядку є посвідченням прав нового кредитора у справі, у якій ухвалено рішення на користь первісного кредитора, таке допускається, зокрема і на етапі виконання рішення суду (пред'явлення виконавчих листів до виконання), оскільки у випадку ліквідації первісного кредитора або його смерті особа, яка законно набула право вимоги, фактично буде позбавлена можливості у захисті своїх майнових прав за вже вирішеним судом спором.

Верховний Суд України 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13 висловив наступну правову позицію, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України:

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

В контексті цієї правової позиції роз'яснено також, що «до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав».

Відтак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що закінчення виконавчого провадження у звЧязку із смертю боржника є перешкодою для заміни стягувача.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вищезазначені положення Закону та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ПАТ «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 р. скасувати і постановити нову ухвалу.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/21008/13-ц з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», відповідно до договору факторингу № 46 від 17 листопада 2016 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання до цього суду касаційної скарга.

Головуючий: Судді: