Справа № 140/686/16-ц Провадження № 22-ц/772/2406/2017Головуючий в суді першої інстанції Алєксєєнко В. М.
Категорія 43 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів : Ковальчука О.В., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення, зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні майном, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванні жилим приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

17 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Вимоги мотивував тим, що він є власником буд. АДРЕСА_1.

Даний будинок він отримав у власність за договором дарування від свого батька - відповідача ОСОБА_2, який був укладений 09.01.2009 року.

Але ще до укладення договору, ОСОБА_2, а саме з 2008 року в будинку не проживає.

В свою чергу ОСОБА_3 має намір створити сім'ю, в подальшому продати будинок та придбати житло в іншому місті. Але реєстрація відповідача є перешкодою в розпорядженні майном.

В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, що стало підставою для звернення до суду із позовом.

ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в з в'язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, що передбачено ст. 405 ЦК України.

23 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення, зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні майном.

Обґрунтовуючи вимоги, вказував на те, що дійсно не проживає в будинку тривалий час, як то стверджує в своїй заяві ОСОБА_3, але відсутність його у спірному житлі викликана поважними причинами.

Зазначає, що перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 Сімейні відносини не склалися, внаслідок чого 05.11.2009 року вони розірвали шлюб.

Ще до розірвання шлюбу в червні та серпні місяці 2009 року між ним та дружиною виникали сварки, що підтверджується постановами органу досудового слідства, внаслідок емоційного зриву він отримав тілесні ушкодження у вигляді порізів лівої руки і вимушено покинув житло.

Але після того, як залишив будинок, він допомагав сину ремонтувати водогін.

Його син не проживає в м. Немирів, а працює в м. Вінниці. В будинку проживає його колишня дружина, яка почала вмовляти сина продати будинок.

В 2015 році ОСОБА_3 звертався до суду з позовом про зняття його з реєстрації в спірному будинку, в якому йому було відмовлено.

Після вирішення справи, ОСОБА_2 намагався порозумітися з сином та колишньою дружиною. В березня 2016 року він двічі звертався до відповідачів з проханням надати йому можливість користуватися та проживати в будинку, але отримав категоричну відмову. Факт його звернення підтверджується відповіддю з Немирівського ВНП ГУ НП у Вінницькій області від 05.03.2016 року та 12.03.2016 року.

Просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні майном шляхом його вселення у будинок, зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди в користуванні майном.

Крім того в березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування.

Вимоги обґрунтував тим, що в лютому 2017 року після ознайомлення з позовною заявою свого сина, яка була викладена в новій редакції, йому стало відомо про намір останнього продати будинок.

З моменту отримання заяви, ОСОБА_2 дізнався про порушення свого права щодо користування житлом, і такі дії його сина свідчать про безповоротну втрату будинку, який був ним подарований.

Подарований будинок є сімейним будинком, отриманим у спадок, з ним пов'язані сімейні спогади, дитинство, юність. Свого роду є сімейною реліквією. І обдарований був обізнаний, яку немайнову цінність має для ОСОБА_2 ця нерухомість.

Просив розірвати договір з підстав, визначених ст. 727 ЦК України і поновити йому строк звернення до суду з позовом, оскільки він був ним пропущений з поважних причин, з підстав,викладених вище.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2017 року в задоволенні позовів ОСОБА_2 було відмовлено.

Позов ОСОБА_3 було задоволено.

Позовні вимоги за заявою ОСОБА_3 до виконкому Немирівської міської ради про зобов'язання зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в буд.АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 через свого представника оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В свою чергу ОСОБА_3 подав письмові заперечення, в яких просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, покази допитаних свідків, в допиті яких було неправомірно відмовлено судом першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 2008 року в спірному будинку не проживає. Дана обставина не заперечувалась сторонами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22.02.2016 року (а.с. 81 т.1) було встановлено, що з грудня 2008 року ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, забрав все своє майно речі, і проживає в іншому місці.

Відтак в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

Наполягаючи на позові ОСОБА_3 зазначав, що його батько відсутній у помешканні більше року без поважних причин. Заперечуючи ж позов, ОСОБА_2 вказував на те, що в будинку він не проживає з поважних причин, а саме, в зв'язку з тим, що з боку відповідачів йому чиняться перешкоди.

Так, як вбачається з матеріалів справи, з позовом ОСОБА_3 звернувся в суд 17.03.2016 року.

Всупереч ст.60 ЦПК України ОСОБА_2 не довів суду, що йому чинилися перешкоди з боку відповідачів, зокрема, протягом 2015-2016 років, а саме за рік до звернення до суду із позовом ОСОБА_3 , адже річний термін протягом якого особа відсутня у жилому приміщені є підставою для втрати нею права користування ним.

Ні матеріали справи, ні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, допитані в судовому засіданні, не підтвердили дану обставину.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи позов пояснила, що її колишній чоловік з часу розлучення проживає з іншою жінкою. На ґрунті вживання алкогольних напоїв, він в 2009 році приходив до неї в будинок, вчинив сварку, вона була вимушена зверталася до правоохоронних органів. Будинок був подарований сину, в зв'язку з їх домовленістю, адже ОСОБА_4 відмовилась від аліментів на дитину, а ОСОБА_2 за це подарував будинок. Всі витрати по обслуговуванню будинку несла лише вона.

Свідки показали суду, що ОСОБА_2 після того, як залишив житло, проживає з іншою жінкою на ім'я ОСОБА_7, винаймає житло, але де, їм невідомо. Свідок ОСОБА_6 повідомила, що близько 10 років не була в будинку ОСОБА_2. Особисто не була присутня і не бачила ті обставини, про які зазначає ОСОБА_2 у позові, знає про них лише зі слів ОСОБА_2 Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_5 Додав, що весною 2016 року він разом з ОСОБА_2 приходив до будинку його колишньої дружини, але двері їм ніхто не відчинив.

Колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, адже він відсутній у ньому понад один рік без поважних причин.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції припустився помилки, застосувавши до правовідносин, що склалися між сторонами норму матеріального права, яка не підлягає застосуванню, а саме ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового, з підстав, визначених ч.2 ст. 405 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про розірвання договору дарування суд виходив із того, що позовні вимоги є необгрунтованими і одночасно застосував строк позовної давності, сплив якого є самостійною підставою для відмови у позові.

Але колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи із того, що позовна давність застосовується судом лише у тому випадку, коли буде доведено, що права особи порушені, в зв'язку з чим приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Ст. 727 ЦК України передбачає, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Під діями, що створюють загрозу безповоротної втрати слід розуміти несумлінне, небережне ставлення до дарунку, незабезпечення його охоронності в тому разі, якщо обдарований знав яку немайнову цінність мав дарунок для дарувальника.

Колегія суддів вважає, що бажання власника розпорядитися своїм майном, зокрема вчинити дії щодо його продажу за своєю правовою природою не є діями, які б створюють загрозу безповоротної страти дарунку.

Так, за змістом ст. 317 ЦК України власник має право розпоряджатися своїм майном, у тому числі продати.

Продаж будинку передбачає не втрату, а отримання продавцем певних коштів.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення, правильно виходив із того, що в зв'язку з тим, що останній втратив право користування житлом, він немає законних підстав вимагати усунення таких перешкод, у тому числі і вселення.

Так, позивачем ОСОБА_3 було подано заяву, в якій він просив залишити його позовні вимоги до виконкому Немирівської міської ради без розгляду.

У порушення ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції при надходженні заяви про залишення позовної вимоги без розгляду не постановив ухвали за наслідками розгляду цієї заяви, а помилково вирішив це питання при ухваленні рішення суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового, але з інших правових підстав, так само підлягає скасуванню рішення в частині відмови в задоволенні позовів ОСОБА_2 з ухваленням нового, так само з інших підстав, які були викладені судом апеляційної інстанції вище. В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 317, 727 ЦК України , ст.ст. 60, 61, 213, 214, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 та відмови у задоволенні позовів ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

В задоволенні позовів ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Відповідно до оригіналу:

Головуючий