Справа №585/995/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/923/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Роменський МВ УДМС України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Роменський МВ УДМС України в Сумській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

При цьому зазначає, що суд не в повній мірі з'ясував обставини справи, а саме: щодо насильства в сім'ї ОСОБА_4, умисного вчинення ним дій фізичного та психологічного характеру, погроз, образ, переслідування, позбавлення житла, їжі, заволодіння всіма документами, що посвідчують її особу та право на нерухоме майно, на яке вона має передбачене законом право.

Крім того, суд не звернув належної уваги на надходження від Роменського ВП ГУНП в Сумській області інформації про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності Роменським міськрайонним судом Сумської області 23 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який проти скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 41-43).

Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з довідкою Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради Сумської області № 495 від 17 березня 2017 року, ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. (а.с. 7-8).

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3345 Роменської ЦРЛ і випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 143 Українського Державного медико-соціального центру ветеранів війни, ОСОБА_3 перебуває на обліку із діагнозом: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Постійна форма фібриляції передсердь, нормо аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ст., ризик дуже високий (а.с. 35-36, 39).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не мешкає у спірній квартирі з березня 2017 року, тобто менше ніж один рік, виселився через конфлікт з матір'ю, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування цим житлом.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За статтею 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 є членом сім'ї позивача, а саме її сином. Через сварку зі своєю матір'ю відповідач постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року був притягнутий до адміністративної відповідальності, а на початку березня 2017 року залишив місце проживання за адресою АДРЕСА_1, що не заперечувалось сторонами по справі.

Отже, з викладеного слідує, що спірне жиле приміщення відповідач залишив саме через погіршення стосунків з позивачем та не втратив інтересу до цього житла. Переконливих доказів на спростування вказаних обставин позивачем суду надано не було. Причини виникнення конфліктів не впливають на висновки суду про те, що ОСОБА_4 вимушено покинув зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання.

Таким чином, відповідач менше ніж один рік не проживає в квартирі своєї матері за місцем реєстрації, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання його таким, що втратив право користування житлом, заявлених на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки вони є передчасними.

Посилання ОСОБА_3 на те, що суд не з'ясував обставини справи, а саме щодо насильства в сім'ї, вчиненого відповідачем, погроз, образ, позбавлення її житла, їжі, не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житлом з заявлених підстав.

З урахуванням зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, колегія суддів вважає, що позивач не довела наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Таким чином, судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -