Єдиний унікальний номер: 223/164/17
Провадження номер: 2/223/151/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ у справах дітей Вугледарської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4, де третя особа Вугледарська міська рада в особі Відділу у справах дітей, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є батьком ОСОБА_5, між останнім та відповідачкою 28.08.2004 року було укладено шлюб, від вказаного шлюбу 27.11.2006 року народилась дитина онука позивача ОСОБА_6. Тривалий час ОСОБА_6 відвідувала позивача, проводила у нього канікули, однак після смерті сина позивача та відповідно батька дитини 01.08.2015 року, відповідачка перестала надавати позивачу можливість спілкуватися з онукою. Позивач зазначає, що мешкає разом зі своєю дружиною, умови проживання є задовільними, вони мають позитивні характеристики за місцем проживання. Позивач, як дідусь бажає брати участь у вихованні онуки ОСОБА_6, але оскільки відповідачка не надає такої можливості добровільно, фактично перешкоджаючи в цьому, позивач просить суд зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_6 Дарєю Романіваною та визначити наступні способи його участі у вихованні онуки, а саме: особисте спілкування за місцем проживання позивача у с. Новоукраїнка у суботу та неділю одного разу на два тижні; спільний відпочинок щороку з 01 липня по 01 серпня; спільне проведення половини канікул, восени, зимою та навесні.

В судовому засіданні 24.05.2017 року позивач уточнив вимоги позовної заяви та просив суд зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_6, визначити наступні способи участі позивача у вихованні онуки: особисте спілкування за місцем проживання позивача у с. Новоукраїнка у суботу та неділю одного разу на місяць; спільний відпочинок по 6 днів на кожен місяць червень, липень, серпень; спільний відпочинок, проведення по 2 дні на осінні, зимові та весняні канікули. Про уточнення вимог заяви позивач надав суду відповідну письмову заяву.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що оскільки він є інвалідом ІІ групи, він не в змозі часто приїздити до міста Вугледара, хоча і має свій транспортний засіб, самостійно ним керує, та вважає, що стан його здоровя на даний час не перешкоджає керуванню автомобілем. Зазначив, що ОСОБА_6 виросла в селі Новоукраїнка, має там друзів, військові частини та військовослужбовці в селі відсутні, зазначене село знаходиться у 44 кілометрах від лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України. Зауважив, що за місцем його проживання наявні всі умови для комфортного проживання дитини. Позивач вважає, що його стан здоровя, ІІ група інвалідності дозволяють доглядати за дитиною та зазначає, що гарантує безпеку дитині.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою просила суд дану справу розглядати за її відсутності та за участі її представника адвоката ОСОБА_2

Окрім того, позивачкою було надано суду письмові заперечення на позовну заяву, у відповідності до яких позивачка зазначає, що село Новоукраїнка знаходиться від міста Вугледара на відстані більше ніж 20 кілометрів і постійного прямого сполучення між даними населеними пунктами на теперішній час не існує, а тому у разі перебування дитини у селі позивачка буде не в змозі забезпечити їй належного догляду. Окрім того, зауважує, що позивач є інвалідом ІІ групи, погано пересувається внаслідок травми кінцівок, є літньою людиною і не має змоги забезпечити належний догляд за дитиною. Натомість у місті Вугледарі є всі необхідні умови як для відпочинку дітей віку ОСОБА_6, так і для лікування у разі такої необхідності. Враховуючи, що територія проживання як позивача, так і відповідачки знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, переміщення дитини за межі міста Вугледара суперечить її інтересам. Відповідачка не заперечує проти спілкування позивача з онукою, коли остання вільна від шкільних занять, на території міста Вугледара. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав обставини викладені в письмовому заперечені відповідачки. Зазначив, що ОСОБА_4 не заперечує проти прийняття позивачем участі у вихованні онуки, їх спілкуванні на території міста Вугледара, але категорично заперечує, щоб дитина на певний час від'їздила до села Новоукраїнка, мотивуючи це тим, що дитина не перебуватиме під контролем матері, позивач є літньою людиною та має ІІ групу інвалідності, що дає підстави вважати, що дитина не буде доглянута належним чином і їй не зможуть забезпечити належні умови для проживання та розвитку. Представник відповідача неодноразово зауважував, що однією з найважливіших умов спілкування позивача з онукою є думка та бажання дитини.

Представник третьої особи відділ у справах дітей Вугледарської міської ради зазначила, що як дідусь, так і бабуся мають право приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак основною передумовою такого спілкування є виявлення бажання самої дитини, з можливістю бути присутньою матір. Зауважила, що виходячи з наданих до суду письмових доказів перешкод у можливості виховання та перебування дитини у селі Новоукраїнка не вбачає. Підтримує уточнені позовні вимоги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-НО №430471 від 24 січня 1981 року, позивач мав сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 28 серпня 2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №248024 від 28 серпня 2004 року. Від вказаного шлюбу 27 листопада 2006 року народилась дитина ОСОБА_6, батьком якої є син позивача, а матірю відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №038715 від 08 грудня 2006 року (а.с. 3,4,5).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО №902525 від 05 серпня 2015 року, син позивача ОСОБА_5 помер 01 серпня 2015 року (а.с. 6).

Згідно довідки №2468 від 02.12.2016 року, виданої Новоукраїнською сільською радою, ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною мешкають за адресою: Донецька область, Марїнський район, село Новоукраїнка, вулиця Садова, будинок 28. За місцем проживання як позивач, так і його дружина характеризуються позитивно, приймають активну участь у громадському житті села, користуються повагою серед жителів села, що підтверджується наданими до суду характеристиками №2466 та №2467 від 02.12.2016 року, виданими Новоукраїнською сільською радою (а.с. 7, 8, 9).

Відповідно до довідки серії ДОН-05 №020512 від 30.05.2006 року ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності з 01.05.2006 року, встановлену безстроково (а.с. 11).

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 02 грудня 2016 року, встановлено, що санітарний стан житлового приміщення є задовільним, у будинку прибрано та охайно, є всі необхідні меблі та спальні місця. Взаємовідносини в сімї доброзичливі (а.с. 10).

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Стаття 263 СК України передбачає, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд, приймаючи до уваги графік зайнятості малолітньої ОСОБА_6 з відвідування додаткових занять та гуртків, враховуючи час необхідний для спілкування з матірю відповідачкою ОСОБА_4, вважає за необхідне частково задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення графіку спілкування з онукою ОСОБА_6.

Виходячи з того, що позивач є літньою людиною, пенсіонером, і як він сам зазначив в судовому засіданні, має проблеми з можливістю вільного пересування, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості або довідки про стан здоровя останнього, суд приходить до висновку, що догляд малолітньої дитини за місцем проживання позивача у селі Новоукраїнка, є неможливим. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, як місто Вугледар, так і село Новоукраїнка віднесені до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, а тому постійне переміщення дитини між цими населеними пунктами може бути небезпечним для життя та здоровя дитини. З огляду на зазначене, суд вважає необхідним в часті надання можливості особистого спілкування позивача з ОСОБА_6 за місцем його проживання у селі Новоукраїнка відмовити.

Суд вважає за необхідне встановити наступний графік спілкування позивача з онукою ОСОБА_6: у суботу та неділю одного разу на місяць, спільний відпочинок у літні місяці щороку по 6 днів в кожному місяці (в червні, липні та серпні) та по 2 дні на осінні, зимові та весняні канікули, з зустріччю у місті Вугледарі, за згодою малолітньої ОСОБА_6, з можливістю присутності на зустрічах матері ОСОБА_4, за її бажанням. Окрім того, вважає доцільним зобовязати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 151, 153, 159, 257, 263 СК України, ст. ст. 3, 10, 158, 209, 213-215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Відділ у справах дітей Вугледарської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити наступний графік спілкування ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2:

- у суботу та неділю одного разу на місяць, спільний відпочинок у літні місяці щороку по 6 днів в кожному місяці (в червні, липні та серпні) та по 2 дні на осінні, зимові та весняні канікули, з зустріччю в місті Вугледарі, за згодою малолітньої ОСОБА_6, з можливістю присутності на зустрічах матері ОСОБА_4, за її бажанням.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_7