Справа № 569/5089/17
У Х В А Л А

02 червня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Довбенко Г.В.

з участю законного представника позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними та заяву представника позивача ОСОБА_2 про відвід судді та заяву про самовідвід, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними

02 червня 2017 представником позивача було подано заяву про відвід судді, обґрунтовуючи тим, що на думку позивача існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості судді, так як, на її думку, судом не вирішено питання про залучення органів опіки та піклування до слухання справи, не залучено до слухання справи законних представників батьків дитини, судом тричі відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову та протягом двох місяців фактично позов не розглядався, що є порушенням строків розгляду справи.

Головуючим суддею Кучиною Н.Г. заявлено заяву про самовідвід, оскільки законним представником позивача ОСОБА_1 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів скарги щодо дисциплінарного проступку судді, яка направлена до Вищої ради правосуддя, яку суддя розцінює як тиск на суд при розгляді справи, що може викликати обґрунтовані сумніви у відповідача щодо об»єктивності та неупередженості судді при розгляді справи.

Суд, розглянувши заяву про відвід та заяву про самовідвід, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Щодо посилань представника позивача ОСОБА_2 на той факт, що судом не вирішено питання про залучення органів опіки та піклування та не залучено до слухання у справі законних представників батьків дитини, то суд зауважує, що відповідно до ст.39 ЦПК України права і свободи неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Частиною 5 статті 39 ЦПК України визначено, що законні представники можуть доручати ведення справ в суді іншим особам.

Отже, законодавець не зобов»язує суд окремо виносити суду ухвалу про залучення до участі у справі батьків неповнолітньої в якості законних представників, оскільки законом чітко визначено, що батьки і є законними представниками неповнолітньої особи.

Що стосується залучення до справи органу опіки та піклування, то вимогами ст.45,46 ЦПК України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або взяти участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень.

Оскільки розгляд справи по суті розпочато не було, то суд і не розглядав питання про залучення до участі у справі органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Доводи представника позивача про те, що суд відмовляв у задоволенні клопотання про забезпечення позову, а відтак є сумнів в неупередженості судді, не заслуговують на увагу, оскільки судом, 13 травня 2017 року судом було винесено ухвалу про забезпечення позову.

Щодо порушення судом строків розгляду справи, суд зауважує на таке.

30 березня 2017 року цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними надійшов до Рівненського міського суду

31 березня 2017 року судом було винесено ухвалу про залишення позову без руху .

На виконання ухвали суду 31.03.2017 року через канцелярію суду було подано заяву про усунення недоліків, яка надійшла судді 03 квітня 2017 року.

03 квітня 2017 року судом на виконання вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України було надіслано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання такої фізичної особи.

10 квітня 2017 року надійшла відповідь з органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи, про те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Головуючий суддя Кучина Н.Г. у період з 10 квітня по 14 квітня включно перебувала у відрядженні у місті Львів, 15-17 квітня ( вихідні і святкові дні)

19 квітня 2017 року при отриманні суддею матеріалів та справ через канцелярію суду було отримано відповідь органу реєстрації місця перебування та 20 квітня 2017 року судом в порядку передбаченому ч.4 ст. 122 ЦПК України було відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 12 травня 2017 року.

11 травня 2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, яке було розглянуто у судовому засіданні 12 травня 2017 року та розгляд справи було відкладено на 02 червня 2017 року.

За таких підстав, твердження представника позивача про безпідставне порушення судом строків розгляду справи, не знайшло свого підтвердження.

За таких підстав заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає, разом з тим, з метою попередження виникнення сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості суду при винесенні рішення, судом заявлено заяву про самовідвід, яка підлягає до задоволення, при цьому суд виходить з наступного.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі « Білуха проти України» ( заява № 33949/02) від 09.11.2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейсього Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таких доказів суду у даній справі не надано.

Стосовно об'єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн протиШвейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Iспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

13 травня законний представник позивача ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи скарги щодо дисциплінарного проступка судді, направленої нею до Вищої ради правосуддя, в якій просить притягнути суддю до дисциплінарної відповідальності.

Вказану заяву, враховуючи те, що судовий розгляд справи фактично не почато, суддя вважає тиском на суд

Враховуючи вищезазначене рішення Європейського суду, а також з метою втіленння довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, оскільки викладені у ній обставини можуть викликати у сторін сумнів у об»єктивності та неупередженості судді при розгляді справи. З метою упередження виникнення таких сумнівів, суд вважає доцільним задоволити самовідвід.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу/самовідводу/, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Крім того, ст. 23 ч.3 ЦПК України передбачає, що відвід ( самовідвід) повинен бути вмотивований і заявленим до початку з'ясування обставин у справі і перевірки їх доказами. Заявляти відводи після цього дозволяється лише у випадках, коли про підстави відводу стало відомо після початку з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.20, 23 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику позивача - ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Кучиної Н.Г.

Самовідвід судді Кучиної Н.Г. задоволити.

Справу передати для визначення суді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду

Суддя Н.Г.Кучина