АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1268/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 29 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТДВ страхового товариства «ДОМІНАНТА» на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» в особі представництва ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в м. Черкаси Черкаська дирекція ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», та до ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з даним позовом, яким у остаточній редакції, просили стягнути зі страхового товариства «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_8 230157,63 грн. матеріальної шкоди, яка складається із вартості пошкодженого транспортного засобу в розмірі 172330,00 грн. та інфляційних збільшень на підставі ст.625 ЦК України, витрат на транспортування власного автомобіля на стоянку в м. Переяслав-Хмельницький в сумі 600,00 грн., 1900,00 грн. транспортування в с. Піщана Золотоніського району, вартість проведення автотоварознавчого дослідження 1700,00 грн.; стягнути на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка полягає у вартості пошкодженого мяса, яке транспортувалось для продажу на ринок в м. Бориспіль в кількості 100 кг, вартістю в середньому 55-60 грн., про що є відповідне ветеринарне свідоцтво та довідка з ринку про вартість мяса станом на квітень 2015 року, що складає 6000,00 грн.; стягнути на користь ОСОБА_8 моральну шкоду за втрату власного транспортного засобу, який не підлягає відновленню, в розмірі 10 000,00 грн.; стягнути на користь ОСОБА_6, яка разом із сином ОСОБА_7 перебувала в автомобілі під час ДТП та зазнали тілесних ушкоджень, моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн.; стягнути на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування вказано на те, що ОСОБА_9, перебуваючи в трудових відносинах зі страховим товариством «ДОМІНАНТА» на посаді керівника Черкаської дирекції, керуючи автомобілем «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_1, який належав вказаній страховій компанії, приблизно о 05 год. 20 хв. на 53 км автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ», що на території Переяслав-Хмельницького району Київської області, допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_7, власником якого є позивач ОСОБА_8 В салоні автомобіля «Фольксваген Транспортер» на момент зіткнення перебувала позивач ОСОБА_6, яка разом із ОСОБА_7 зазнала тілесних ушкоджень.

Причиною цього ДТП є порушення водієм автомобіля «Хюндай Акцент» ОСОБА_9 п.п. 2.9 «а», 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 10.5, 12.1, 34 ПДР України, який від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Вказували, що внаслідок вказаного ДТП позивачам завдані матеріальні та моральні збитки про відшкодування яких і заявлено даний позов.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.04.2017 позовні вимоги у справі задоволено частково та стягнуто із страхового товариства «ДОМІНАНТА» в особі Черкаської дирекції: на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 123 571,00 грн.; на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 4 200,00 грн.; на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.; на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.; на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ТДВ страхове товариство «ДОМІНАНТА» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до апелянта. В обґрунтування вказано на те, що суд протиправно стягнув кошти із дирекції товариства, яка не є юридичною особою. Крім того, позовні вимоги було заявлено до ТДВ, а не його дирекції. Суд не врахував правовий висновок ВСУ у справі №6-229цс14 від 28.01.2015. Особа, винна у спричиненні ДТП, яким завдано позивачам шкоди, хоч і була працівником підприємства-апелянта, однак при використанні транспортного засобу у момент виникнення ДТП не виконувала свої трудові обовязки, оскільки дана пригода мала місце не в робочий час та не під час службового відрядження водія. Отже апелянт вважає, що в силу ст. 1172 ЦК України у підприємства, як роботодавця, не виникло обовязку по відшкодуванню шкоди, завданої його працівником.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок недбалості власника джерела підвищеної небезпеки його працівник неправомірно заволодів та використовував транспортний засіб у своїх особистих цілях в момент настання ДТП, що, в силу вимог ст. 1187 ЦК України, свідчить про наявність у власника джерела підвищеної небезпеки обовязку щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок його використання, тому прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з страхового товариства «ДОМІНАНТА» в особі Черкаської дирекції відповідні кошти в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди.

Однак в повній мірі погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 09.04.2015, приблизно о 05 год. 20 хв., на 53-му кілометрі автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ», що на території Переяслав-Хмельницького району Київської області, сталася ДТП за участю автомобіля «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який, порушивши п.п. 2.9 «а», 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 10.5, 12.1, 34 ПДР України допустив виїзд на зустрічну смугу для руху в напрямку м. Бориспіль по якій в той момент рухався автомобіль «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України встановлена постановою про закриття кримінального провадження від 09.07.2015.

При цьому, у даній постанові вказано, що при судово-токсикологічному дослідженні в сечі трупа виявлено тетрагідроканнабінол наркотичну хімічну сполуку рослин коноплі.

У результаті ДТП водій автомобіля «Хюндай Акцент» ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Київській області від 09.07.2015 кримінальне провадження №0000089 закрите у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

При цьому автомобіль «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент скоєння ДТП на праві власності належав відповідачу ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА». Також на момент ДТП ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», відповідно до наказу від 28.02.2013 №2802-96-К про прийняття ОСОБА_9 на посаду директора Черкаської дирекції з 01.03.2013. Трудові відносини припинені з ним відповідно до наказу №80-К від 15.04.2015 з 09.04.2015 у звязку зі смертю.

Згідно акту приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 01.11.2013 ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», як власник, передала ОСОБА_9 автомобіль «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1, встановивши відповідним наказом від 01.11.2013 року середню норму витрат на паливо відповідно до норм витрат палива і мастильних матеріалів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998. Наказом №0111-02 від 01.11.2013 зобовязано ОСОБА_9 надавати щодекадно до бухгалтерії в обовязковому порядку заповнені подорожні листи та оригінали чеків про витрати палива до них.

Судом також з'ясовано, що у ОСОБА_9 відповідно до ч.9 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» 09.04.2015 було наявне право та можливість керування транспортним засобом «Хюндай Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ААЕ073009, та комплект ключів від автомобіля, що підтверджується актом приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 01.11.2013.

Також суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 використовував службовий автомобіль не у робочий час та не перебуваючи у службовому відрядженні, без належно оформлених подорожніх листів. Указані обставини підтверджуються, зокрема, наказом №2904 від 29.04.2013 про режим роботи у головному офісі та структурних підрозділах страхової компанії, яким встановлений наступний режим роботи: початок роботи (понеділок-пятниця) - 09.00, закінчення роботи (понеділок-четвер)-18.00, закінчення роботи (пятниця) - 16.45, встановлена обідня перерва (з 13.00 по 13.45) та вихідні дні субота та неділя.

Наказом №1004 від 10.04.2015 керівником ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» створено комісію для розслідування факту ДТП 09.04.2015 за участю директора Черкаської дирекції ОСОБА_9, та за наслідками службової перевірки складено акт про проведення службового розслідування від 17.04.2015. У цьому акті, зокрема, зазначено, що транспортний засіб «Хюндай Акцент», що належить на праві власності товариству, був переданий 01.11.2013 ОСОБА_9 з метою належного виконання останнім своїх посадових (службових) обовязків.

Відповідно до інформації відділу кадрів ОСОБА_9 на момент ДТП у відрядженні не перебував, а тому комісією встановлений факт використання службового транспортного засобу в особистих цілях директором Черкаської дирекції СТ «ДОМІНАНТА».

Далі, згідно ч.ч.1-4 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно п.9 постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

З аналізу викладених вище норм права та розяснень пленуму ВССУ слідує, що для того, щоб застосувати до правовідносин у справі положення ч.4 ст.1187 ЦК України необхідно встановити, що особа, яка фактично користувалася транспортним засобом при завданні шкоди, заволоділа ним неправомірно та, що цьому сприяла недбалість власника транспортного засобу.

У даному випадку із матеріалів справи достовірно вбачається, що ОСОБА_9 заволодів автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного спяніння, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме : п.2.9 а) Правилах дорожнього руху, де вказано, що водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, за вчинення такого протиправного діяння передбачена адміністративна відповідальність ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, юридична особа роботодавець передала автомобіль своєму працівнику ОСОБА_9 на власний ризик на умовах, визначених актом приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 01.11.2013, якими взагалі не визначено порядок та умови користування даним джерелом підвищеної небезпеки, його належної охорони та зберігання, не здійснювала належний контроль за його цільовим використанням, відповідно, уповноважений працівник за відсутності відповідних застережень власника транспортного засобу міг користуватися ввіреним йому службовим автомобілем для особистих цілей, у тому числі поза межами робочого часу, що в результаті призвело вищезазначеного ДТП, з заподіянням потерпілим шкоди.

Таким чином, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених вище норм законодавства та положень правового висновку ВСУ, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 в момент вчинення ДТП неправомірно використовував ввірений йому роботодавцем транспортний засіб, чому сприяла недбалість власника транспортного засобу, тому шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення, що в даному випадку судом, з урахуванням всього вищевикладеного, визначається у відсотковому співвідношенні: 70 % розміру від загальної суми спричиненої шкоди, яку має відшкодовувати відповідач.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З висновку судової автотоварознавчої експертизи №09 від 27.08.2015 вбачається, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля Фольксваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_8 внаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП (09.04.2015) та складає 172 330,00 грн.

Відповідно до п.15 постанови пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь власника ОСОБА_8 слід визначати за ринковою вартістю вказаного транспортного засобу на момент його пошкодження, яка становить 172 330,00 грн., з урахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та її безпосереднього заподіювача у відсотковому співвідношенні 70 % від загалу, тому до стягнення підлягає сума у 123 571 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Також колегія суддів вважає, що слід частково задовольнити позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається із вартості пошкодженого при ДТП мяса, яке транспортувалось для продажу на ринок в м. Бориспіль , оскільки позивачкою доведено належними доказами кількість мясної продукції лише у розмірі 50 кг, інший обсяг становлять сало, лівер, голова та підчеревина, відповідно до висновку ветеринарного свідоцтва, а також підлягають до стягнення на користь позивача ОСОБА_10 витрат на транспортування власного пошкодженого автомобіля на стоянку в м. Переяслав-Хмельницький в сумі 600,00 грн. та 1900,00 грн. за транспортування в с. Піщана Золотоніського району, вартість проведення автотоварознавчого дослідження 1700,00 грн., з урахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та її безпосереднього заподіювача у відсотковому співвідношенні 70 %від загального розміру, тому до стягнення підлягає сума у розмірі 4200,00 грн., оскільки вказані вимоги підтверджені належними доказами, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні у задоволенні позовних вимог про нарахування на вказану суму матеріальної шкоди на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат слід відмовити, оскільки вказана правова норма застосовується при наявності грошових зобовязань між сторонами та не поширюється на деліктні правовідносини, які виникли у звязку із завданням шкоди, що мають місце у даному випадку.

Вирішуючи питання про визначення розміру моральної шкоди суд враховує таке.

На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. У аспекті норм ст. 1172 ЦК України роботодавець відшкодовує завдану його працівником як матеріальну так і моральну шкоду.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 9 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань, яких зазнали позивачі внаслідок ДТП, у якому вони були учасниками (ОСОБА_8 та ОСОБА_6В.) та у результаті якого було знищено транспортний засіб (який належав ОСОБА_7О.), так як участь у ДТП у якому знищується транспортний засіб (майно) та гине людина безсумнівно спричиняє моральні страждання, також з урахуванням ступеня вини власника джерела підвищеної небезпеки та її безпосереднього заподіювача у відсотковому співвідношенні 70 % від загального розміру шкоду яка підлягає до стягненя, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» моральну шкоду в сумі по 5000,00 грн. на користь кожного із позивачів, що відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Одночасно, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами про те, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо необхідність стягнення з Черкаської дирекції «Страхового товариства «ДОМІНАНТА» коштів на користь позивачів, вийшовши при цьому за межі позовних вимог, адже відповідно до п.2.2 положення про Черкаську дирекцію ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», остання не є юридичною особою, а згідно ч.2 ст.30 ЦПК України стороною у справі може бути фізична чи юридична особа.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.04.2017 у даній справі слід скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права (невірним застосуванням ч.2 ст.30 ЦПК України) та ухвалити нове рішення по суті спору, яким позовні вимоги у справі задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати по справі присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже в даному випадку з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1427,71 грн грн. в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» в особі представництва ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в м. Черкаси Черкаська дирекція ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», та до ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА», про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» - задовольнити частково.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 123 571,00 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 4200,00 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1427,71 грн. судового збору.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :