Справа № 150/151/17 Провадження № 22-ц/772/1211/2017Головуючий в суді першої інстанції Кушнір Б. Б.
Категорія 50 Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Сопруна В.В., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І.,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини , за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до Чернівецького районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона із відповідачем 02 грудня 2015 року зареєструвала шлюб.

Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на момент звернення з позовом вони проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від обов'язку батька щодо виховання та утримання дитини.

Зважаючи на викладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.Мазурівка, Чернівецького району Вінницької області, на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 03 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просив оскаржуване рішення змінити, а саме позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), однак не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 02.12.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис за № 33 та стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.01.2016 року.

Дитина проживає біля позивачки та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області № 620 від 22.02.2017 року.

На час розгляду справи в суді першої інстанції сторони проживають окремо, хоча шлюб між ними не розірвано.

Згідно довідки від 14.03.2017 року ОСОБА_4 працює у Чернівецький ЕМ на посаді водія ОВБ та, відповідно, регулярно отримує заробітну плату (а.с. 25).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в

твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Прийнявши до уваги зазначені вище обставини, а також вимоги законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову.

Однак, під час визначення розміру стягуваних аліментів судом першої інстанції не було враховано, що у ОСОБА_4 на утриманні також перебуває син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи, що відповідач має постійний матеріальний дохід, однак, належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, дитина знаходяться на повному забезпеченні матері, сплату відповідачем аліментів на утримання сина

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтованим розміром аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є 1/4 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 15 березня 2017 року змінити. Зменшити визначений до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 розмір аліментів з 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: