Справа № 466/9922/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 / законний представник ОСОБА_3, третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування вимог покликається на те, що 1 6 листопада 1995 року у м.Львові помер її батько - ОСОБА_4, який на день смерті проживав окремо від матері - ОСОБА_5 (Косянчук) , з якою припинив сімейно-шлюбні відносини у 1988 р.

У жовтні 2016 року позивачці стало відомо, що ОСОБА_6 Броніславівна- її бабуся померла, на звернення до Романівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану і було видано свідоцтво про смерть, з якого убачається що бабуся померла 26 листопада 2011 року і після її смерті відкрилась спадщина на її майно, на яке позивачка має право на спадкування відповідно до ч.І ст.1266 ЦК України за правом представлення.

Третя Львівська державна нотаріальна контора, де було відкрито спадкову справу, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного терміну для подачі відповідної заяви та рекомендовано звернутися до суду про продовження строку.

Позивачка вважає, що якщо на момент смерті баби по батьковій лінії ОСОБА_6, з якою були втрачені родинні зв'язки,вона проживала в іншому населеному пункті, перебувала на обліку у зв'язку з вагітністю та послідуючими пологами, доглядом за хворою матірю, яка перенесла інсульт та за чоловіком, який мав тяжке захворювання та потребував догляду, а також із запізнілим відновленням, то строк пропустила з поважних причин і у суду є підстави для його поновлення.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову.

Законний представник відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила ,пояснила, що ОСОБА_1 не підтримувала жодних відносин із ОСОБА_6 і її долею не цікавилась . Остання померла 26.11.2011 р. 19.08.2014 р. видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 Іванівні- дочці померлої ОСОБА_7. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з»явився,,направив листа про розгляді справи у його відсутності.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши письмові докази,суд прийшов до переконання, що позов до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2012 року №2о- 172/2012 ОСОБА_3 визнана недієздатною. ОСОБА_2, відповідно до рішення №2о/1328/99/12 Шевченківського районного суду м. Львова від 26 липня 2012 року визнана опікуном ОСОБА_3.

Мати відповідачки ОСОБА_6 померла 26.11.2011 р. ОСОБА_6 потребувала сторонньої допомоги та піклування , на даний час потребує піклування та опіки її донька, ОСОБА_3, котра є інвалідом 1-ї групи загального захворювання, хворіє психічним захворюванням - параноїдальною формою шизофренії, недієздатна.

Батько позивачки ОСОБА_1, - ОСОБА_4, був зведеним братом (по матері) відповідачки ОСОБА_3 Як ствердила представник відповідачки , і цю обставину не заперечував представник позивачки , ОСОБА_4 впродовж останніх 20 років свого життя не підтримував стосунків із ОСОБА_6, ОСОБА_8, не цікавився життям, проблемами, ні станом здоров' я своєї матері, ні сестри - інваліда 1 групи. Не підтримувала з ними стосунки і ОСОБА_1, котра протягом свого життя жодного разу не відвідала їх та не робила спроб налагодити стосунки.

У своєму позові ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що на момент смерті своєї баби по батькові ОСОБА_6 позивачка перебувала на обліку у зв'язку із вагітністю, наступними пологами , доглядом за хворою матір'ю та за чоловіком, який мав тяжке захворювання та потребував догляду. Однак такі покликання спростовуються даними про те, що мати позивачки померла 26.11.2011року, а на обліку у зв'язку із вагітністю ОСОБА_1 перебувала з 18.04.2014року до 09.10.14 року, як вбачається із довідки №47, виданої 26.08.2016 року Романівською центральною районною лікарнею Житомирської області. Тобто від моменту смерті спадкодавця до моменту перебування позивачки в зазначеній лікарні пройшло 2 роки 5 місяців.

Посилання позивачки на те, що догляд за матір'ю та хворим чоловіком є поважною причиною пропуску строку суд вважає безпідставними, оскільки, як вбачається із довідки, наданої позивачкою, а саме виписного епікризу №3747 Романівської центральної лікарні, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати позивачки, знаходилась з 30.11.2014рокудо 19.12.2014 року в терапевтичному відділені зазначеної лікарні, тобто 19 днів. Також, позивачкою надано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10, надану відділенням торакальної хірургії Житомирської обласної клінічної лікарні, в якій зазначено, що ОСОБА_10 поступив 27.03.2015 року і виписаний 09.04.2015 року, тобто 13 днів.

З вищезазначеного вбачається, що позивачка не мала жодних перешкод для реалізації своїх прав шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Третьої львівської державної нотаріальної контори впродовж встановленого законом шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця, тобто від 26.11.2011 року і до 26.05.2012 року.

Відповідно до «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 . заява про прийняття спадщини може бути надіслана поштою , і така приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 чітко наголосив на можливих випадках, коли причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини визнаються судами поважними, а саме: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Також у вищезазначеному листі зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини на підставі ч.3 ст.1272 ЦК Українисуд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому враховується те, що поважними причинами є причини у разі, коли спадкоємець не знав про відкриття спадщини, не міг прийняти спадщини у зв'язку з хворобою, перебуванням у безпорадному стані, знаходження у тривалому відрядженні, за кордоном, тощо.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-1215цс16 висловлено наступну правову позицію:

За змістом вищезазначеної статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така ж правова позиція Верховного Суду України висловлена у справі № 6-85цс12.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких належно допустимих доказів того, що позивачка була позбавлена можливості звернутись у визначений законом строк для прийняття спадщини суду не подано.

Доводи позивачки, що поважністю причини пропуску прийняття спадщини є догляд нею за хворою матірю та за чоловіком в позові нічим не підтверджені, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відтак, суд вважає позов безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,62,213-215,218,209 ЦПК України, ст.ст.1268,1270,1272 ЦК України,суд-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 / законний представник ОСОБА_3 , третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова протягом 10 днів.

Суддя ОСОБА_11