АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/5279/17 Головуючий у1-й інстанції - Макаренко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження»(далі по тексту - ТОВ «Пожежне спостереження») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у загальному розмірі 69 068 грн. 49 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між сторонами було укладено договір позики, згідно умов якого ТОВ «Пожежне спостереження» передало у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000 грн. Враховуючи, що позичальник свої обов'язки за договором позики належним чином не виконав, позикодавець звернувся до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 50 000 грн., а також вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні позовних вимог про відшкодування виплат, передбачених ст. 625 ЦК України, - відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення суду, як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що між сторонами відсутні правовідносини позики в розумінні ст. 1046 ЦК України. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено трирічний строк на звернення до суду за захистом порушеного права.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми позики, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином доведено факт існування між сторонами правовідносин позики.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідност. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом до ст. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 530 ЦК Українивстановлено, що у разі, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Разом з тим, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано суду, як договору позики, укладеного між сторонами, в якому останні дійшли згоди щодо усіх істотних умов правочину, так і відповідної розписки(або будь-якого іншого документу), який підтверджує факт укладення відповідного договору, а також факт передачі грошових коштів.

Колегія суддів не вбачає за можливе прийняти як належний доказ виписку з банківського рахунку ТОВ «Пожежне спостереження», в якій від 29.10.2010 року міститься запис про перерахування на банківський рахунок ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 50 000 грн. з призначенням платежу «позика», оскільки відповідне призначення платежу під час виконання платіжного доручення обирається та зазначається виключно особою, яка здійснює таке перерахування, без участі та врахування думки контрагента - особи, яка отримує відповідний платіж.

Позивачем не надано суду належним чином оформленого документу, який свідчив би про те, що відповідач мала намір отримати та отримала позику від ТОВ «Пожежне спостереження», а сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, зокрема, щодо сторін правочину, суми позики, терміну виконання зобов'язання тощо.

Згідно зі ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання позивача на те, що необхідна документація не була передана попереднім керівником арбітражному керуючому підприємства, не може бути визнана поважною причиною неподання доказів. Крім того, відповідне клопотання про витребування або забезпечення доказів позивачем в судовому засіданні заявлено не було.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, у зв'язку з не доведенням позивачем факту наявності між сторонами договірних правовідносин позики.

Крім того, в порядку ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 607 грн. 21 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягунти з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 607 грн. 21 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: