Справа № 363/3975/16-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/3877/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 02.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: ОСОБА_7 та Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування запису про право власності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом і просила визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29608215 від 16.05.2016 року та № 29607789 від 16.05.2016 року; визнати незаконними, внесений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, запис № 14514150 від 10.05.2016 року 13:04:09 та № 14513829 від 10.05.2016 року 12:51:42 та зобовязати приватного нотаріуса вилучити його з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчиненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер № 29608215 від 16.05.2016 року та індексний номер № 29607789 від 16.05.2016 року про право власності ПАТ «Перший Український Міжнародний банк».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір, що виник між сторонами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вказувала на те, що спірні правовідносини повязані з виконанням саме цивільно-правової угоди - договору іпотеки № 6876120 від 12.09.2008 року, а не у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владний управлінських функцій.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що безпосередніми підставами позову є саме протиправність дій держреєстратора, в особі нотаріуса, у звязку з недотриманням вимог Законодавства України, а саме, Законів України «Про іпотеку», «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень й Порядком надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженими Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127. А отже, на розгляд суду висунуто вимоги проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за відсутності належної вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документа, що підтверджує її отримання іпотекодавцем та боржником по кредитних зобовязаннях; доказів невиконання боржником умов договору; звіту про оцінку майна; належних заяв, як підстави для реєстрації права власності, що випливають з публічно-правових відносин, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має бути вирішена в порядку адміністративного судочинства.

Однак, з такими висновками колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 15 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому, згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (далі - субєкт владних повноважень), шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 3 КАС України в п.1 дає визначення терміну «справа адміністративної юрисдикції», якою визнається публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є субєкт владних повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за ознаками, наведеними в ч. 1 ст. 17 КАС України, зокрема, на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії субєктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість субєктного складу участь субєкта владних повноважень є обовязковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю субєкта владних повноважень.

З огляду на це, неправильним є формальне застосування п.5 ч.2 ст.17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що до суду звертається субєкт владних повноважень, як позивач.

Таким чином, аналіз ст.15 ЦПК України та ст.17 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення субєктного складу спірних правовідносин (участь у них субєкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Установлено, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Отже, спір виник із цивільних правовідносин і справа за правилами ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

До того ж враховуючи те, що у даній справі, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, то даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 14 червня 2016 року (справа № 826/4858/15), яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок судді щодо закриття провадження у справі є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, а тому ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_3