У Х В А Л А

Справа № 183/2449/17

№ 2-з/183/88/17

31 травня 2017 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

30 травня 2017 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісоптторг», за участі третьої особи Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання електронних торгів недійсними.

Разом з позовною заявою подано заяву позивача про забезпечення позову у справі, отриману головуючим суддею 31 травня 2017 року, у відповідності до якої позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту в цілому на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності громадянину ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що оскільки позов стосується неправомірності процедури переходу права власності на майно, належне відповідачу 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та для закінчення процедури з переходу права власності на майно необхідно вчинити дії з отримання від нотаріуса свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, існує реальна можливість переоформлення права власності на спірну квартиру в цілому на іншу особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісоптторг», що у разі задоволення позовних вимог, призведе до зайвих спорів щодо права власності на квартиру, чергового переоформлення прав власності у державного реєстратора тощо.

Сторони відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України не викликалися.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; 8) встановленням обовязку вчинити дії щодо унеможливлення доступу користувачів мережі Інтернет до обєктів права інтелектуальної власності, правомірність використання (розміщення) яких у мережі Інтернет є предметом спору. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір з приводу порушення норм права під час процедури з проведення електронних торгів, і, як наслідок, права власності на майно.

Водночас, доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову суду не надано. Крім того, заявлені заходи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам, оскільки, як вказано позивачем, остання просить накласти арешт на все майно, 1/2 частина якого належить позивачу, а захід забезпечення позову у вигляді арешту застосовується лише щодо майна, належного відповідачу.

Внаслідок викладеного суд вважає, що подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем обрано неналежний захід забезпечення позову, внаслідок чого в задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов