Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1960/14-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось з вказаним позовом, у якому просило стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №0501/0807/88-200 від 08.08.2007 року у розмірі 259 428,10 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що 08.08.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0501/0807/88-200, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 36 950,00 євро. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником 08.08.2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки. 25.05.2012 року ПАТ «Сведбанк» продало Публічному акціонерному товариству «Дельтабанк» (далі - ПАТ «Дельтабанк») права вимоги за вказаним договором, в т.ч. і забезпечувальними договорами, а 15.06.2012 року ПАТ «Дельта Банк» продав зазначені права ПАТ «Альфа-Банк». Відповідач ОСОБА_2 не виконувала належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01.10.2014 року утворилася заборгованість в сумі 259 428,10 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 259 428,10 грн. станом на 01.10.2014 року. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі 2594,30 грн., тобто по 1297,15 грн. з кожного.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10 березня 2017 року, заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог банку. На підтвердження своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги того, що позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт отримання кредиту відповідачем чи визначали розмір отриманого кредиту. Крім того, на думку апелянта, до позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження факту передачі прав вимоги саме за кредитним договором №0501/0807/88-200 від 08.08.2007 року, як від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», так і від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк», а тому ПАТ «Альфа-Банк» не може бути позивачем по даній справі. Апелянт зазначає, що згідно умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», права вимоги вважаються переданими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі прав вимоги, проте, в матеріалах справи відсутній відповідний акт. Також апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження переходу прав вимоги за договором поруки №0501/0807/88-200-Р-1 від 08.08.2007 року. Крім того, судом не взято до уваги те, що позивачем пропущено процесуальний строк для звернення до суду з позовом до поручителя

Представник позивача заперечив у задоволенні скарги з підстав, зазначених у поясненнях до позовної заяви. Вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються доказами, наданими під час розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0501/0807/88-200, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 36950 євро з 08.08.2007 року по 07.08.2017 року зі сплатою 12,0% річних за користування кредитом (а.с.9-11).

08.08.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №0501/0807/88-200-Р-1, за яким поручитель зобов'язувався перед банком відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення коштів. Згідно п.2 Договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком (а.с.15).

Згідно розрахунку наданого ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 01.10.2014 року складає 15914,32 євро (259428,10 грн.) грн., з них: заборгованість за кредитом - 14667,54 євро (239103,65 грн.), заборгованість по відсотках - 786,58 євро (12822,47 грн.); пеня за останній рік - 460,20 євро (7501,98 грн.) (а.с.18).

Крім того, під час розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду позивачем надано додаткові докази, які спростовують доводи відповідача.

Так, факт виконання банком умов кредитного договору щодо надання ОСОБА_2 кредиту в сумі 36950 Євро, що становило 257392,59 грн., підтверджено копією заяви позичальника на видачу готівки № 1 від 08.08.2007 року (а.с.101), яка містить підпис останньої про отримання вказаної готівки.

Заява на видачу готівки містить всі реквізити, визначені п.п.3.4 та 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 року (далі - Положення), а саме : підписи відповідальних осіб банку, суми видачі та рахунок видачі і підпис позичальника про їх отримання. Об'єднання в одному документі видаткової відомості та заяви позичальника Положенням не заборонено.

Зі змісту ст.513 ЦК України вбачається, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перехід прав вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами підтверджено наданими копіями нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельтабанк» і від 15.06.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.23-45, 102-116, 121-122).

Згідно п.2.3 вищевказаних договорів права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

За змістом пунктів 1.1, 4.1 та 4.3 договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами відбувається шляхом передачі кредитних файлів, до складу яких включаються оригінал кредитного договору та оригінали договорів забезпечення, в т.ч. договір поруки.

Виконання договорів від 25.05.2012 року та 15.06.2012 року підтверджено актами приймання-передачі прав вимоги (а.с.117, 124) та додатками до них, з яких вбачається, що вимога за кредитним та зобов'язальними договорами №0501/0807/88-200 від 08.08.2007 року (позичальник - ОСОБА_2) включена до переліку кредитних файлів (а.с.119, 128-129).

Вищевказані копії документів завірені печаткою ПАТ «Альфа-Банк» та підписом відповідальної особи - представника банку за довіреністю Михніцького Г.Ю., а тому у розумінні ст.ст.59, 60 ЦПК України є належним доказом.

Відсутність повідомлення позичальника та поручителя про перехід прав вимоги на вирішення спору не впливає, оскільки позичальник обізнаність про такий факт підтвердив проведенням щомісячних платежів новому кредитору - ПАТ «Альфа-Банк» з червня 2012 року по червень 2014 року, що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.18).

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги),якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Позичальник щомісячно проводив оплату заборгованості і останній платіж по договору здійснено 13.06.2014 року (а.с.18), а тому з цієї дати розпочався шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя. Сплата позичальником платежів не у повному розмірі з червня 2012 року не змінює цього строку, оскільки наступними щомісячними платежами відбувалося погашення попередніх заборгованостей із виникненням нових.

Позов до суду подано у листопаді 2014 року, тобто в межах цього строку, а тому підстави для припинення поруки відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: