АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року

в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області - державного виконавця Дорошенко Наталії Сергіївни щодо не скасування заходів примусового виконання рішення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність посадової особи Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області (надалі - Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області) - державного виконавця Дорошенко Н.С. щодо не скасування заходів примусового виконання рішення, у зв'язку з чим просив зобов'язати державного виконавця чи іншу посадову особу Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області припинити чинність арешту всього рухомого та нерухомого майна, що належить на праві приватної власності.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту про задоволення скарги.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги, районний суд виходив з того, що державний виконавець здійснював свої дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час таких дій.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Ленінському ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області перебувало виконавче провадження № 6280219 від 08 лютого 2008 року з примусового виконання виконавчого листа № 6-3145, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» (надалі - АКБ«Правекс-Банк») боргу, у сумі 82236 грн. 16 коп.(а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 27 листопада 2009 року, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: 1) за письмовою заявою стягувача.

Встановлено, що 03 грудня 2009 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м.Луганська ГТУЮ у Луганській області Поршенко Н.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, в редакції від 27 листопада 2009 року, у зв'язку із надходженням до Відділу ДВС вимоги АКБ «Правекс-Банк» № 113101/38 від 24 листопада 2009 року про повернення виконавчого документа без виконання.

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», у вказаній редакції, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крімнаправлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена з дотриманням вимог діючого на той момент законодавства, без зазначення про зняття арешту з майна боржника.

Посилання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Луганська у справі № 2-1399/2010 від 24 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АКБ «Правекс-Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Б.С.К.», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки, третейської угоди, визнання недійсним та скасування рішення третейського суду, яким визнано недійсним з моменту укладання договір поруки АКБ«Правекс-Банк» із ОСОБА_1 від 18 квітня 2006 року, визнано незаконним та скасовано рішення Постійно діючого Незалежного Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 01 листопада 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АКБ«Правекс-Банк», - колегія суддів визнає таким, що не спростовує висновків суду першої інстанції.

Зазначене рішення від 24 грудня 2010 року ухвалено після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (03.12.2009), а скасування рішення, на підставі якого видано виконавчий документ не є підставою для скасування заходів примусового виконання в завершеному виконавчому провадження.

За таких обставин, здійснені державним виконавцем дії повністю відповідали вимогам діючого на момент їх прийняття законодавству та не порушували прав чи свобод сторін виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/11514/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10508/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.