АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2607/17 Справа № 186/1499/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демиденко С. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_5 є її рідною сестрою та матір'ю її племінника ОСОБА_3, батьком якого є відповідач ОСОБА_4

Зазначала, що у зареєстрованому шлюбі між собою відповідачі не перебували, малолітній племінник зареєстрований по АДРЕСА_1, втім з 03 серпня 2013 року проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Вказувала, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не бажає працевлаштовуватися і не має власних засобів до забезпечення нормального існування. ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, має з нею спільну дитину і проживає в м.Першотравенську, життям свого сина не цікавиться, допомоги не надає.

Посилаючись на те, що відповідачі нехтують своїми батьківськими правами та не виконують своїх батьківських обов'язків, просила суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти в розмірі визначеного законодавством України для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття дитини, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав у відношенні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачі по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою відповідачки ОСОБА_5 та тіткою малолітнього ОСОБА_3.

З акту №244 від 04 липня 2016 року, виданого ПП «Комунальщик - 2», вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з 2014 року разом з позивачкою без реєстрації по АДРЕСА_4 (а.с.58).

Мати ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_5 зареєстрована по АДРЕСА_6, втім проживає без реєстрації в АДРЕСА_2.

За час проживання в АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 неодноразово надходили скарги від сусідів, веде неблагополучний спосіб життя (а.с.61,62,630).

Згідно актів обстеження умов проживання від 26 липня 2016 року та 13 вересня 2016 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 електропостачання, газопостачання, водопостачання підключено, маються необхідна меблі та техніка, мати ОСОБА_3 не працює, зі слів матері ОСОБА_3, проживає з тіткою ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні (а.с.65,66).

Відповідно до характеристики від 01 серпня 2016 року, виданої ПП «Комунальщик - 1», встановлено, що на ОСОБА_4, який мешкає по АДРЕСА_5, скарг від сусідів в ПП «Комунальщик - 1» не надходило.

Згідно акту обстеження умов проживання від 26 липня 2016 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5 електропостачання, газопостачання, водопостачання підключено, маються необхідна меблі та техніка, для проживання та навчання облаштовано окрему кімнату, всі необхідні речі в наявності за віком (а.с.59,60,64).

Відповідно до характеристики №468 від 16 червня 2016 року, виданої Першотравенською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1, підтверджується факт того, що ОСОБА_3 навчається у школі з першого класу. Вихованням хлопця переважну більшість часу займається тітка по материнській лінії, ОСОБА_2 Житло-побутові умови, в яких проживає ОСОБА_3, задовільні. Він забезпечений необхідним для навчання приладдям. Дитина навчається на достатньому рівні, є активним учасником всіх навчальних та виховних заходів, на уроках активний, володіє навичками вільного читання, переказування. Словниковий запас багатий, пише грамотно, без помилок. Ці успіхи в навчанні ОСОБА_3 має завдяки ОСОБА_2 Тітка підтримує тісний контакт з класним керівником та відвідує батьківські збори. До порад вчителя вона прислухається та на зауваження реагує. Між тіткою та ОСОБА_3 дружні, теплі стосунки. Батьки розлучені. Мати - ОСОБА_5, вихованням сина не займається, влаштовує своє власне життя. Зловживає алкоголем. Батько - ОСОБА_4, одружений, має дитину. Частково приймає участь у вихованні сина (інколи виділяє кошти на утримання)(а.с.12).

З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 утримує та забезпечує усім необхідним племінника ОСОБА_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 30 вересня 2016 року №3093/05.17 «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1» - комісія вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 втратила інтерес до свого сина та, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради і заяву відповідачки, вважав за доцільне позбавити її батьківських прав, відмовляючи в решті позову, суд вважав його необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 заперечував проти позбавлення його батьківських прав та наполягав на тому, що має бажання приймати учать у вихованні та піклуванні свого сина.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Так, відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Статтею 164 СК України визначено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки у випадках: якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Доводи апеляційної скарги стосовно неврахування судом першої інстанції жорстокого поводження відповідача ОСОБА_4 з сином не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для позбавлення батьківських прав стосовно відповідача по справі ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст.164 СК України, та зазначені у цій статті чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, їх можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідач ОСОБА_4 як в суді першої інстанції так і під час розгляду апеляційної скарги категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав та наполягав на тому, що хоче виховувати та допомагати своєму сину, що з січня 2017 року дитини проживає разом з ним, що не може бути проігноровано колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради також не можуть слугувати підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав, оскільки згідно правил, викладених у ч.6 ст.19 СК України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Колегія суддів не може погодитися з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав саме стосовно батька та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину.

У зв'язку з тим, що позивач не є опікуном ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги стосовно стягнення з відповідачів на її користь аліментів не можуть бути прийняті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.