Номер провадження: 22-ц/785/1313/17
Номер справи місцевого суду: 521/626/16-ц
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 05 травня 2016 року,-

встановила:

У січні 2016 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17.01.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір фінансового лізингу № OD30AX, який складався із заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатків до неї, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів, за яким відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель: Sens, 2011 року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору.

В той же день на забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань по договору фінансового лізингу ,між Банком та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.12.2015 року виникла заборгованість у розмірі 23463,51 грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором фінансового лізингу №OD30AX від 17.01.2012 року у розмірі 23463,51 грн. та судові витрати.

Рішення ухвалено у відсутність сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 25 липня 2007 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІІН НОМЕР_2) та з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 12 грудня 2001 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, ІІН НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, Код , р/р 3111) заборгованість за договором фінансового лізингу № OD30AX від 17 січня 2012 року в розмірі 23463 (двадцять три тисячі чотириста шістдесят три) грн. 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, Код , р/р 3111) в рівних частинах судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., по 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. з кожного.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Банк набув право вимоги стягнення заборгованості, оскільки відповідачі свої зобов'язання по погашенню заборгованості не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 23463 грн. 51 коп.

Проте, погодитися з висновками суду першої інстанції не можна .

З матеріалів справи вбачається , що 17.01.2012 року відповідач ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №OD30AX.

Зазначена заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу.

Відповідно до п.1 договору фінансового лізингу № OD30AX від 17.01.2012 року ПАТ КБ «Приват Банк» передало ОСОБА_3 предмет лізингу: автомобіль марки Daewoo, модель: Sens, 2011 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком лізінгу на 60 місяців.

Згідно з п. 1.1.5 договору, щомісяця в період сплати з 10 по 15 число кожного місяця лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 1219,31 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов'язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточному. Додаток 1 Специфікація та додаток 2 Графік сплати лізингових платежів є невід'ємною частиною договору фінансового лізингу. Пунктом 1.1.2 договору фінансового лізингу передбачено строк лізингу: 60 місяців з моменту підписання додатку 2 Графік лізингових платежів, який був підписаний 21.03.2012 року.

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань по договору фінансового лізингу, між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Відповідно до п.4 договору поруки, сторони передбачили, що у випадку невиконання лізингоодержувачем зобов'язань за договором, лізенгоодержувач та поручитель відповідають перед лізингодавцем, як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно п.п. 1-3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі .

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, у зв'язку з чим виникла поточна заборгованість перед позивачем за фактичний строк користування предметом лізингу, яка станом на 30.12.2015 року становила у розмірі 23463,51 грн., яка складається з заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу у розмірі 8348,37 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 15115,14 грн. , що підтверджується відповідним розрахунком ,який відповідає умовам договору.

Відповідачами всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані ,а матеріали справи не містять докази у спростування розміру заборгованості на час звернення Банком з позовом до суду.

Відповідно до п. п. 5 та 6 договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем будь-якого зобов'язання, передбаченого п.1 цього договору, лізингодавець направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі лізингодавця на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» 18.05.2015 року направив на адресу кожного з відповідачів вимогу про виконання забезпеченого зобов'язання, що підтверджується копію реєстру №1679 згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів. Проте, зазначені вимоги були залишені відповідачами без задоволення.

Задовольняючи позов ,суд першої інстанції посилався на те,що виконання договору фінансового лізингу не припинено, проте умовами договору позивач не позбавлений права стягнути з лізингоодержувача поточну заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу.

Суд першої інстанції задовольняючи позов ,неповно встановив обставини справи та не звернув уваги на те,що після звернення з позовом до суду , Банк реалізував автомобіль марки Daewoo, модель: Sens, 2011 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 56700 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 1/163 від 11.02.2016 року (а.с.117).

Колегією суддів, в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України , з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, неодноразово пропонувалося Банку забезпечити явку представника позивача в судове засідання та надати правове обґрунтування щодо розподілу коштів ,отриманих Банком від продажу автомобіля та наявності чи відсутності заборгованості. Представник Банку жодного разу в судове засідання не з'явився , на пропозиції колегії суддів не реагував.

Колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що під час розгляду справи автомобіль марки Daewoo, модель: Sens, 2011 року випуску, тип ТЗ: седан, № кузова/шасі: НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 був проданий за 56000 грн. ,що свідчить про відсутність заборгованості, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, автомобіль був проданий за 56000 грн., в той час ,як Банк посилався на те,що існує заборгованість у розмірі 23463,51 грн.

Суд першої інстанції не врахував зазначене та помилково задовольняючи позов виходив з наявності у відповідачів перед Банком заборгованості.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів належного повідомлення судом відповідачів про час, місце розгляду справи та неврахування судом першої інстанції того, що у грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про розірвання договору поруки не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп., сплачений ОСОБА_4 при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309,316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

С.О.Погорєлова

А.П. Заїкін