Справа №489/4287/17
Провадження №2/489/2207/17
УХВАЛА

іменем України

02 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суд міста Миколаєва від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортні засоби ВАЗ-2109 та ВАЗ-2102, які є спільним майном подружжя та підлягають поділу, а також заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо автомобілів.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають на меті забезпечити виконання судового рішення, якщо існує загроза неможливості чи створення перешкод для його виконання.

За змістом п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 2 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач для ухилення від виконання рішення суду може здійснити відчуження транспортних засобів, що були придбані за час шлюбу, який на дату звернення із позовом розірвано.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, з урахуванням змісту та обсягу пред'явлених позовних вимог існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки до вирішення справи по суті спірне майно може бути відчужене без згоди позивача, заявлений вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, тому заява підлягає задоволенню в частині накладення арешту на належні відповідачу транспортні засоби. Вимоги про заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо автомобілів не обґрунтовані, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.151, 152 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належні на праві власності ОСОБА_2:

автомобіль марки ВАЗ, модель 2109 9420, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3;

автомобіль марки ВАЗ, модель 2102, 1976 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_6;

Визначити дані, які ідентифікують сторін по справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_7, АДРЕСА_1;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП відсутній , АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, підлягає негайному виконанню і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Суддя