Провадження № 2/127/4006/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 12.03.2014 року між сторонами по справі було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), відповідно до умов якого позивач зобовязався відкрити відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. В свою чергу відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Позивач свій обовязок по кредитному договору виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок №0914 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії (сума кредиту) 1 000,00 грн. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів, таким чином відповідач зобовязання за договором не виконав, в результаті чого станом на 16.05.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 17 969,06 грн., з яких: 8 774,85 грн. - тіло кредиту; 7 460,46 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 21,24 грн. - заборгованість по відсотках, 1 712,51 грн. - комісія.

Невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав позов в повному обсязі, просив засідання провести за його відсутності.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави дляухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України.

Суд, ознайомившись із клопотанням представника позивача та заявою відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 12.03.2014 року між сторонами по справі укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold, строком дії 2 роки з моменту її випуску. В свою чергу відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором (а.с.4-13).

Відповідно до умов Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, відкривши відповідачеві картковий рахунок №0914 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії (сума кредиту) 1 000,00 грн. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів.

Відповідач всупереч умовам кредитного договору взятих на себе обов'язків належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16.05.2017 року складає 17 969,06 грн., з яких: 8 774,85 грн. - тіло кредиту; 7 460,46 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 21,24 грн. - заборгованість по відсотках, 1 712,51 грн. - комісія., що підтверджується наданим банком розрахунками заборгованості за кредитним договором (а.с. 18).

16.05.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту, проте зазначена вимога залишилася поза увагою відповідача, заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашено (а.с.19).

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав на підставі укладеного договору кредитні кошти, але взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту належним чином не виконав, чим істотно порушив умови укладеного договору, а тому відповідач повинен нести відповідальність за порушення умов договору, як наслідок, з нього підлягає стягненню сума заборгованості, що визначена в судовому засіданні (та визнана відповідачем).

Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525- 526, 549 552, 611-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 57-60, 174, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», МФО 300346, , п/р № 0004, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, заборгованість за кредитним договором від 12.03.2014 року в розмірі 17 969,06 грн., з яких: 8 774,85 грн. - тіло кредиту; 7 460,46 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 21,24 грн. - заборгованість по відсотках, 1 712,51 грн. - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», МФО 300346, , п/р № 0004, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, судовий збір в сумі 1 600 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: