АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Неганова Н.В.
№22-ц/796/9717/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року про відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРК Піросмані», ОСОБА_7, треті особи: ФОП ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова ЕсталінаАнатоліївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко Оксана Петрівна про встановлення факту нікчемності правочинів, скасування державної реєстрації права власності ,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ «Платинум Банк» звернулося до суду із позовом про встановлення факту нікчемності правочинів та скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок та земельну ділянку, розташовані на вулиці 2-ій Синьоозерній, ділянка номер 25 (садове товариство «Лісне») у Подільському районі м. Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року - відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у відкритті провадження. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд, постановляючи ухвалу, не обґрунтував підстав застосування ст. 114 ЦПК України.

Крім того, вимоги позивача в частині скасування державної реєстрації повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що даний спір підсудний цьому суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є встановлення факту нікчемності правочинів щодо розпорядження нерухомим майном, яке перебуває в іпотеці, a саме: земельну ділянку, яка розташована на вулиці 2-ій Синьоозерній, ділянка номер 25 (садове товариство «Лісне») та садовий будинок у Подільському районі м. Києва.

За змістом ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 114 ЦПК визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної, альтернативної та договірної підсудності.

Умовами ч.ч.1,2 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, a також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним, стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа повинна розглядатись за правилами ст. 109 ЦПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даному випадку справа підлягає розгляду судом за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини згідно з вимогами ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Твердження апелянта про те, що вимоги позивача в частині скасування державної реєстрації повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства, є безпідставними, оскільки ухвала про відкриття провадження може бути оскаржена лише з підстав підсудності, а не підвідомчості.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді