Провадження № 2/127/971/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Рябошапка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» в серпні 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 66500,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.12.2037 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,9% річних.

По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовилися, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно до додатку № 1 кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 числа по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано проценти.

19.12.2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 числа по 25 число кожного місяця, змінено графік погашення кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 169661 від 25.12.2007 року.

Згідно з п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з березня 2012 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Розділом 6 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, ОСОБА_1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Згідно уточнених позовних вимог від 28.12.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 71229,49 доларів США, з яких: 53634,73 долари США - кредитна заборгованість, 17594,76 долари США - заборгованість по процентам, 885,29 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 24135,68 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та судовий збір.

В судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 позов підтримала та просила задовольнити.

Представники відповідачів в ході судового розгляду позов не визнали та просили відмовити в звязку з необгрунтованістю.

Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

25.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 66500,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24.12.2037 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,9% річних.

По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також сторони домовилися, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно до додатку № 1 кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 числа по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано проценти.

19.12.2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору відповідно до умов якої змінено строки сплати процентів по кредиту з 01 числа по 25 число кожного місяця, змінено графік погашення кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 169661 від 25.12.2007 року.

Згідно з п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з березня 2012 року, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Розділом 6 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, ОСОБА_1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2015 року у даній справі призначено судову - економічну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2017 року провадження у справі відновлено.

Відповідно до висновку експертизи № 130/16-21 від 21.03.2017 року з додатками № 1, № 2, вбачається, що відповідно до документів первинного і вторинного бухгалтерського обліку отримання позичальником 66500,00 доларів США по кредитному договору № 0 від 25.12.2007 року документально підтверджується. Документально підтверджується видача кредитних коштів ОСОБА_1 по договору № 0 від 25.12.2007 року в сумі 66500,00 доларів США та встановлено факт видачі 66500,00 доларів США, з вказанням бухгалтерських проводок та номерів рахунків, які були задіяні при цьому. Вивести суму фактично оплачених платежів (тіло кредиту, відсотків, комісії, пені тощо) виходячи із того, що насправді здійснював погашення позичальник (по його квитанціях), не видається за можливе.

Таким, чином, заборгованості позичальника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 00 від 25.12.2007 року станом на 04.08.2014 року, за період з 25.12.2007 року по 04.08.2014 року документально підтверджується у сумі 71222,40 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 53634,73 доларів США, заборгованість за відсотками у сумі 17587,67 доларів США. Враховуючи, що в матеріалах, справи та на клопотання експерта не надані виписки по обліку нарахування, сплати, заборгованості пені ОСОБА_1 за період з 25.12.2007 року по 04.08.2014 року, наявній в матеріалах справи довідці розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 станом на 04.08.2014 року за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.12.2007 року, стосовно суми заборгованості пені станом на 04.08.2014 року на загальну суму 2091,48 доларів США сума пені, а саме: 74,00 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту та 2017,48 доларів США пеня за прострочення сплати процентів, документально не підтверджується.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 25.12.2007 року недійсним відмовлено.

Також додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів в частині визнання дій відповідача щодо надання кредиту позивачу як резиденту України в іноземній валюті протиправними та в частині визнання дій відповідача щодо нездійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, а саме за тим, щоб позичальник використав отриману в нього валюту саме на розрахунки з іншими резидентами України протиправними відмовлено.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному виражені гривні до долара США на час вирішення справи.

Відповідно до п. 12 постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

В матеріалах справи наявна копія банківської ліцензії № 75 видана АКІБ «УкрСиббанк» 24.12.2001, зареєстрована НБУ 28.10.1991 року № 57, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та копія дозволу, видана АКІБ «УкрСиббанк» 19.11.2002, зареєстрована НБУ 28.10.1991 року за № 57 який має банківську ліцензію № 75 видану НБУ 24.12.2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Визначаючись щодо стягнення суми заборгованості з відповідача, суд звертає увагу на наступне.

Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне визначити заборгованість відповідача перед позивачем в національній валюті виходячи з офіційного курсу валют станом на момент винесення рішення судом.

Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення, один долар США = 2626,6118.

Позивач просив стягнути з відповідачів на його користь кредитну заборгованість 53634 долари США 73 центи, що еквівалентно 1408776 грн. 15 коп., така ж сума підтверджена висновком експерта, а тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за процентами в сумі 17594 долари США 76 центів, однак згідно висновку експерта документально підтверджена заборгованість за відсотками у сумі 17587 доларів 67 центів, що еквівалентно 462146 грн. 04 коп., яка на думку суду підлягає стягненню як така, що обґрунтована та підтверджена належними та допустимими доказами.

Також з матеріалів справи вбачається, що однією із позовних вимог позивача є стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 24135,68 грн. Проте, слід зазначити, що статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст. 261 ЦК України).

З роз'яснень п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З розрахунку заборгованості наданого банком вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом розрахована за період з 04.08.2013 року по 04.08.2014 року, в той час як з матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду із такою позовною вимогою 14.08.2014 року, а тому пеня, яка може бути стягнута з відповідачів за за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за договором про надання споживчого кредиту № 0 повинна бути розрахована за період з 14.08.2013 року.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні правила визначення строків, встановленими статтями ст. 253-255 ЦК України (ст. 260 ЦК України).

Отже, виходячи з положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд вважає, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

При цьому суд звертає увагу, що висновок експертизи є одним з доказів в справі, а наявність пені за прострочення сплати кредиту та процентів та її розмір підтверджено наданими позивачами доказами.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 885,29 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 23744,48 грн. в межах річного строку.

Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, які забезпечені порукою, з яких беззаперечно вбачається невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього з обєктивною наявністю правових наслідків відповідальності поручителя перед кредитором, як солідарного боржника, при цьому, враховуючи наявність у позивача відповідної Банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. З приводу можливих розбіжностей щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу, що банком в ході судового розгляду неодноразово пропонувались пропозиції щодо часткового списання заборгованості, однак відповідачами вони були проігноровані.

Судові витрати слід розподілити в порядку ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідачів на користь позивача в рівних частинах суму пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 546, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.12.2007 року в розмірі 71222 (сімдесят одна тисяча двісті двадцять два) долари США 40 центів, з яких: 53634 долари США 73 центи - кредитна заборгованість, 17587 доларів 67 центів - заборгованість по процентам, 885 гривень 29 копійок - пеня за прострочення сплати кредиту, 23744 гривні 48 копійок - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 3652 (три тисячі шістсот пятдесят дві) гривні 89 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами, які не були присутні під час його проголошення, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя