Номер провадження: 22-ц/785/4620/17
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року про відмову в забезпеченні позову,

встановила:

У травні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

У доданій до позову заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 просив вжити заходи забезпечення позову, а саме: 1) провести опис майна в квартирах за адресами - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; 2) накласти арешт на майно, що знаходиться у квартирах за адресами - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; 3) передати майно, що знаходиться у квартирах за адресами - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на зберігання ОСОБА_5; 4) накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI SPASE STAR», номер кузова - НОМЕР_1, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5; 5) накласти арешт на квартиру за адресою - АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_5.

30.03.2017 р. Київський районний суд м. Одеси постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання про забезпечення позову. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. У судове засідання не з'явилася. Сповіщалася про час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить накласти арешт на все майно, яке знаходиться у спірних квартирах, разом з тим не надав доказів наявності такого майна. Квартира, на яку позивач просить накласти арешт, не є предметом спору. Не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (а. с. 10 - 11).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства. Доводи апелянта не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до позовної заяви (а. с. 1 - 2 зворотня сторона) предметом позову є - поділ спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки клопотання позивача стосується невизначеного кола майна. Позивач просить накласти арешт на майно в майбутньому, після проведення опису. Не надано доказів знаходження у власності сторін спірного автомобіля. Позивач просить накласти арешт на особисте майно відповідачки, в той час як останній стверджує про знаходження спірних квартир у спільній сумісній власності подружжя. Забезпечення позову шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання можливо тільки третій особі (п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що суд не обґрунтував підстав відмови у проведенні опису майна у спільних квартирах, опис майна необхідний для підтвердження факту знаходження майна у квартирах з наступним арештом, автомобіль є предметом спору, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, як вказувалося вище забезпечення позову не може стосуватися необмеженого кола майна, що може привести до порушення прав інших осіб. Не можна застосовувати арешт на майбутнє.

Доводи апелянта про те, що існує велика вірогідність продажу відповідачкою майна з квартир та автомобіля, вимоги про стягнення грошової компенсації повинні бути забезпечені майном відповідачки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не надано відповідних доказів. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відмови в забезпеченні позову відповідають положенням вищевказаних норм діючого процесуального законодавства та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги не відповідають обставинам справи та положенням діючого законодавства. Вона є необґрунтованою, її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 та для прийняття доводів апеляційної скарги останнього відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року про відмову в забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова