Справа №751/2429/17
Провадження №2/751/861/17
Рішення

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю : представника позивача ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення з житлового будинку ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: усунути перешкоди у здійсненні права користування будинком № 22 по вул. Максима Загривного в м. Чернігові шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку № 22 по вул. Максима Загривного в м. Чернігові; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та судовий збір.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Максима Загривного, буд. 22 на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2016 року. Попереднім власником був ОСОБА_4, який є сином відповідача. Після придбання будинку, виявилося що в ньому проживає відповідач. Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На неодноразові прохання позивача виселитись з належного йому будинку в добровільному порядку відповідач відмовляється. 28.03.2017 року він звертався до відповідача із листом-вимогою про виселення, але відповіді не отримав. На даний час відповідач не є членом сімї позивача, має інше зареєстроване місце проживання, має у власності нерухоме майно частину житлового будинку. Своїм проживанням відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні будинком.

Позивач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомлено , клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та наявні в матеріалах справи докази. Додатково пояснила, що

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він прописаний у смт. Михайло-Коцюбинському , де проживає мати та брат із сімєю. Брат йому сплатив за частку будинку, і він купив будинок № 22 по вул.. Максима Загравного для сина , ОСОБА_4 , коли йому було одинадцять років.

Він весь час проживав із сином , а потім син подав на нього позов до суду про виселення. Новозаводський районний суд м. Чернігова виніс рішення , яким відмовлено його сину, ОСОБА_4 у позові про його виселення. Дане рішення згідно ухвали апеляційного суду від 17.11.2016 року залишено без змін. Вже через місяць, 14.12.2016 року син продав будинок позивачу. На даний час у будинку № 22 по вул.. Загривного, у місті Чернігові ніхто не прописаний , проживає у будинку тільки він.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником будинку № 22 по вул. Максима Загривного у м. Чернігові, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 14.12.2016 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 5, 7).

До укладення даного договору , власником будинку № 22 по вул. Максима Загривного у м. Чернігові був син відповідача - ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі- продажу будинку від 07.03.2006 року ( а.с. 35).

Згідно акту від 25.07.2016 року, складеного комісією у складі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2006 року без реєстрації (а.с. 6).

Факт проживання ОСОБА_2 без реєстрації за адресою : м. Чернігів, вул. Максима Загравного , 22 з 2006 року по 05.05.2017 року підтверджується актом від 05.05.2017 року (а.с.34).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивач є власником будинку № 22 по вул. Максима Загривного у м. Чернігові, що не оспорюється сторонами; відповідач не є членом сімї власника ; не є особою, що постійно проживає із власником та веде з ним спільне господарство; відповідачем не надані докази, на підтвердження права проживання у даному будинку, суд прийшов до висновку, що є всі правові підстави для усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку.

Відповідно до п. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, крім судових витрат , належать витрати на правову допомогу.

Тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 640 грн. 00 коп. (а.с. 1) та витрати на правову допомогу (а.с. 13).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-62, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення з житлового будинку - задовольнити .

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права користування будинком № 22 по вулиці Максима Загривного в м. Чернігові шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку № 22 по вул. Максима Загривного в м. Чернігові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення , для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя С. М. Ченцова