Справа № 751/934/17 Провадження № 22-ц/795/795/2017 Головуючий у I інстанції -Філатова Л. Б. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Волошиної О.Г., Шмай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в:

Рішенням від 09 березня 2017 року Новозаводський районний суд м. Чернігова позов ОСОБА_1 задовольнив в повному обсязі. Визнав дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по лютий 2017 року. Зобов'язав ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснити позивачу перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по лютий 2017 року відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359 та провести коригування по особовому рахунку № 97574.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», вважаючи рішення суду таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку про неможливість застосування в даному випадку відповідних положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Так, представник заявника вказує, що ПАТ «ОТКЕ» цілком правомірно та у відповідності до п. 1.4 Методики визначав позивачу, який має квартирний прилад обліку, кількість спожитої теплової енергії, а саме, окремо визначає кількість теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК), та окремо - кількість теплової енергії, спожитої на опалення квартири, з подальшим вказанням такої кількості та сум до сплати у платіжній квитанції, що узгоджується з п. 20 Правил.

Зазначає, що вирішуючи даний спір, районний суд фактично вийшов за межі позовних вимог та вдався до аналізу порядку визначення відповідачем загальної кількості спожитої на опалення МЗК теплоти, проте, як суть позовних вимог зводилась до наявності в діях відповідача порушень під час здійснення розподілу теплової енергії, спожитої на опалення МЗК позивачем, чим були порушені п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики. Проте, посилання на конкретні пункти Методики, які, на думку споживача, порушило ПАТ «ОТКЕ» при обчисленні загальної кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК, в позові відсутні.

Наголошує також на тому, що висновок суду про необхідність застосування п. 2.1.4 Методики є хибним, оскільки проведення розрахунків витрат теплової енергії на опалення МЗК за формулами 2.3-2.6 п. 2.1.4 Методики порушують п. 12 Правил щодо пропорційності оплати послуги з теплопостачання в залежності від опалювальної площі квартири споживача, а також абз. 2 п. 10 Правил, який забороняє за наявності засобів обліку справляти плату за нормативами (нормами) споживання без урахування їх показань.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду - залишити без змін, вважаючи його законним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359, кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у випадках, якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарюван6ня, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. У даному випадку певна кількість квартир в будинку АДРЕСА_1, в тому числі і квартира позивача, обладнана приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, отже, п. 1.4 Методики застосований бути не може. Районний суд зазначив, що розрахунок витрат теплової енергії на опалення МЗК вказаного будинку повинен проводитись із застосуванням п.п. 2.1 та 2.1.4 Методики, а оскільки відповідач визначив одну з вихідних даних не у відповідності із зазначеними пунктами, отже подальше застосування Методики не є правомірним.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є мешканцем квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії (а.с. 18).

Відповідно до укладеного 28 жовтня 2011 року між сторонами типового договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води позивач є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго» (а.с. 4-7).

Квартира АДРЕСА_1 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію від 15 листопада 2011 року (а.с. 8).

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Проте, як вірно зазначив суд в своєму рішенні, вказані положення при вирішення даного спору не можуть бути застосовані, оскільки містять певні умови, наявність яких судом не досліджувалась, і формули розрахунків вони не містять.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика).

Згідно п. 1.4 Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Як встановлено судом першої інстанції, чого не заперечувалось сторонами і в ході апеляційного розгляду, в будинку АДРЕСА_1 певна кількість квартир, в тому числі і квартира позивача, обладнана приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Зазначена обставина повністю виключає можливість застосування вказаного вище п. 1.4 Методики.

ПАТ «Облтеплокомуненерго», визначаючи ОСОБА_1 кількість теплової енергії на опалення МЗК за період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року та розраховуючи розмір оплати, керувалось п.п. 1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача і підтверджується письмовими доказами.

Проте, п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики не можуть бути застосовані при розгляді позову ОСОБА_1, оскільки вони містять формули розрахунку витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку. Натомість, п. 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики.

Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Апеляційний суд вважає такими, що не відповідають вимогам закону, дії відповідача щодо застосування іншої методики розрахунку з посиланням на втрату чинності СНиП 2.04.05-91 та заміну їх ДБН В2.5-67:2013, оскільки застосування такої методики здійснено відповідно до Рекомендацій щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, які не являються нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини між сторонами.

Так, п. 1 Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493/92 визначено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Оскільки наведені вище Рекомендації у випадку їх застосування при здійсненні розрахунку витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, вони мають бути зареєстровані у Міністерстві України, проте цього не зроблено.

Отже, підміняючи методику розрахунку, визначену нормативним актом, який є чинним, іншою методикою, що здійснена не на підставі нормативно-правового акту, відповідач діяв не у передбачений законом спосіб.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач визначив одну з вихідних даних не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою, а отже і подальше застосування ним інших пунктів Методики при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК не є правомірним, підтверджено матеріалами справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, проаналізувавши наведені норми та дослідивши обставини справи, прийшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315-317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»- відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: