Провадження № 2/522/9062/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 25 липня 2009 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 326. Від шлюбу є спільний син ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 02 від 12 лютого 2010 року.

Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщалась належним чином, надав судові письмову заяву, згідно якої позов підтримує, просить суд його задовольнити, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Чечельницька».

Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, надав судові письмову заяву, про визнання позову, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем та просить суд справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що громадянка України, ОСОБА_1 та громадянин України, ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 25.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 326.

Згідно свідоцтва про народження, виданого виконкомом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 12.02.2010 року, актовий запис № 02, ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Судом, встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач та відповідач фактично не проживають однією сім`єю на протязі більше двох років, спільна дитина позивача та відповідача проживає разом із матір`ю, про що відповідач не заперечує, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти задоволення позову, є підстави для розірвання шлюбу, оскільки родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем у позові, а також за тих підстав, що один із подружжя або обоє мають право звернутися із заявою до суду про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін тому, що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

З цих підстав суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 110-112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 25.07.2009 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 326 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А.В. Тарасов

12 вересня 2017 року