Справа № 591/6606/16-ц
Провадження № 2-п/591/44/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

представника відповідача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року, ухваленим в справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволені повністю: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» 6509,08 грн. борг за надані послуги з центрального опалення за період з 01.12.2013 року по 31.05.2016 року, та в рахунок відшкодування судового збору 1387,00 грн.

26 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати зазначене заочне рішення, мотивуючи заяву тим, що у листопаді 2009 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 відключена від системи центрального теплопостачання будинку, з цього приводу складено відповідний акт інспектором ТОВ «Сумитеплоенерго». Крім того, представник зазначає, що з жовтня 2016 року він є основним власником квартири, шляхом переоформлення на себе рахунків надавача послуг, тому позивач не мав права звертатися з вимогою про стягнення боргу з його престарілої матері ОСОБА_3

В заяві зазначає, що копію заочного рішення було отримано 15 лютого 2017 року, а оскільки суд ухвалюючи рішення не врахував думку відповідача, просить скасувати заочне рішення від 16 січня 2017 року і призначити справу до розгляд у в загальному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 заяву підтримав, просив скасувати заочне рішення суду від 16 січня 2017 року та зазначив, що оскільки відповідач не отримує послуг, тому не повинен за них сплачувати. Пояснив суду, що мати ОСОБА_3 є власником 2/5 квартири, свою частку вона нікому не дарувала. Зазначив, що з жовтня 2016 року особовий рахунок у спірній квартирі переведено на ОСОБА_1

Представник позивача ТОВ «Сумитеплоенерго» ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, пояснила, що відповідач та його представник звернулися з заявою про скасування заочного рішення поза межами строку визначеного ст. 228 ЦПК України. Крім того, суд, ухвалюючи заочне рішення від 16 січня 2017 року, належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомив відповідача про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, однак відповідач в судове засідання не зявилася, представника не направила, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, оскільки у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено поважних причин неявки ОСОБА_3 в судове засідання 16 січня 2017 року та відсутні посилання на докази, які мали істотне значення для вирішення справи.

Крім того, представник позивача зауважила, що квартира відповідача не відєднана від мережі централізованого опалення відповідно до вимог чинного законодавства, жодних дозволів на відєднання квартири від мережі централізованого опалення відповідачу не надавалось, з цього приводу відповідач не звертався до органів місцевого самоврядування, як це передбачено законом. Відсутні документи щодо надання дозволу відповідачу на встановлення автономного опалення.

Суд, вислухавши представника відповідача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява про скасування заочного рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 232 ЦПК України заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, якщо буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею.

Як вбачається з матеріалів справи, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, відповідач ОСОБА_3 офіційно зареєстрована та проживає за вказаною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_1.

Цю ж адресу відповідач зазначила у заяві про перегляд заочного рішення, що свідчить про те, що адреса проживання не змінювалась.

Провадження у справі було відкрито 19 грудня 2016 року та відповідачу за вказаною адресою було надіслано копію позовної заяви з додатками, та копію ухвали про відкриття провадження у справі, з повідомленням про час та місце судового засідання, з рекомендованим повідомленням (а.с.19).

Згідно ст. 74 ч. 5, ст..76 ЦПК України, у разі відсутності фізичних осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З розписки про вручення поштового відправлення вбачається, що конверт повернувся до суду 05 січня 2017 року з відміткою «За закінченням строку збереження», тобто відповідач не побажав забирати конверт з поштового відділення при надходженні йому відповідного повідомлення (а.с.24).

Крім того, в довідковому листі до справи мається відмітка про отримання представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 копії рішення суду від 16 січня 2017 року. Копію зазначеного рішення ОСОБА_1 отримав 15 лютого 2017 року.

Вказана обставина свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 знали про існування заочного рішення суду, починаючи з лютого 2017 року.

Так, ч. 2 ст. 228 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Однак з належним чином оформленою заявою про скасування заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду 26 травня 2017 року, тобто поза межами вимог ст. 228 ЦПК України.

Причин поважності строку пропущення вказаного строку представник відповідача не навів.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин:

1) відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України (Узагальнення Верховного суду України від 01 травня 2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах»).

В даному випадку твердження представника відповідача про те, що відповідач не була належним чином повідомлена про наявність судового спору - не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, представником відповідача суду не надано належних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, посилання представника відповідача ОСОБА_1 на те, що з жовтня 2016 року він став основним власником квартири і переоформив на себе рахунки не підтверджено належними доказами, більше того, з наданої відповідачем довідки-характеристики обєкту нерухомого майна від 24.10.2016 року вбачається, що власником основної частки квартири (2/5) залишається ОСОБА_3 (а.с.80).

Крім того, це посилання представника на жовтень 2016 року не має значення для вирішення справи, оскільки не стосується заявленого в позові спірного періоду стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, а саме: з грудня 2013 року по травень 2016 року.

Також суд не може прийняти до уваги в якості належного доказу акт-предписание від 02.11.2009 року, оскільки даний акт не є дозволом на відєднання від мережі централізованого опалення, і більше того, представник відповідача сам підтвердив у судовому засіданні, що він не звертався у визначеному законом порядку для оформлення дозволу на відєднання від мережі централізованого опалення та встановлення автономного опалення.

Представник відповідача підтвердив, що відєднання квартири від мережі централізованого опалення проведено самовільно, без будь-яких офіційних погоджень.

Інші надані представником відповідача документи не стосуються предмету спору, і не обґрунтовують його тверджень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 228-232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Строк на апеляційне оскарження заочного рішення десять днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Г.В.Кривцова