Дата документу 04.10.2017
Справа № 501/142/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

представника стягувача - Толстіка В.В.,

представника боржника - Сукачова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області клопотання ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» (ОАО «СЕВЕРО-ЗАПАДНЫЙ ФЛОТ») до боржника Компанії «Елой Шиппінг Лімітед» (ELOY SHIPPING LIMITED) про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області від 19.03.2015 р. про стягнення з Компанії «Елой Шиппінг Лімітед» (ELOY SHIPPING LIMITED) 110764,44 доларів США,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» (а.с.3-7 т.1), в якому заявник вказує, що Компанія «Елой Шиппінг Лімітед» не виконує рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-68766/2014 від 19.03.2015 р. про стягнення боргу, у зв'язку з чим просить суд:

- надати дозвіл на примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-68766/2014 від 19.03.2015 р. про стягнення з Компанії «Елой Шиппінг Лімітед» на користь ВАТ «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» 91273 дол. США 86 центів, відсотки за користування чужими грошовими коштами в сумі 19494,58 дол. США та суму відшкодування витрат на оплату державного мита у розмірі 45735,28 рублів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що боржник був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, представник боржника не з'явився в судове засідання, в зв'язку з чим арбітражним судом справа розглянута у відсутності представника боржника, що рішення набрало законної сили 21.04.2015 р. і до цього часу не виконано, що звернення до Іллічівського міського суду Одеської області пов'язано з місцезнаходженням судна боржника на території ПАТ «ІЛЛІЧІВСЬКИЙ СУДНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» і можливістю звернення стягнення на майно.

У судовому засіданні представник стягувача підтримав клопотання в повному обсязі та пояснив, що доказом, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи є квитанція, звіти про відстеження відправлення, список листів, рекомендований лист та їх переклади (т.1 а.с.146-177).

Представник боржника просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав відсутності документу, який би засвідчував, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому боржник (відповідач) не приймав участі в процесі в наслідок того, що йому не був вчасно та належним чином вручений виклик до суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановив обставини та відповідні їм правовідносини.

До клопотання заявником були додані: рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-68766/2014 від 19.03.2015 р.; ухвала про виправлення описки Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-68766/2014 від 10.06.2015 р.; відомості по юридичну особу - Заявника; договір купівлі-продажу №1404-08-06 від 29.02.2012 р.; акт прийому-передачі від 13.03.2012 р.; дані електроної бази морських суден EQUASIS; відповідь на адвокатський запит №47/15-03.1/17 від 20.01.2016 р.; договір про надання правової допомоги від 14.01.2016 р.; адвокатський ордер № 013206 від 25.01.2016 р.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1909; заява про забезпечення позову з додатками (т.1 а.с.8-97).

Суд критично ставиться та не бере їх до уваги печатні тексти та їх переклади (т.1 а.с.146-177), так як на них відсутні будь-які підписи та печатки будь-яких поштових відділень або підписів будь-яких посадових осіб Компанії «ЕЛОЙ ШИППІНГ ЛІМІТЕД».

Документи, які були додані до матеріалів справи разом із клопотанням заявника, не свідчать про те, що Арбітражним судом міста Санкт-Петербург та Ленінградської області були виконані вимоги статтіі 253 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, а саме частини 3, відповідно до якої у випадку, якщо іноземні особи, що беруть участь в справі, яка розглядається арбітражним судом РФ, знаходяться або мешкають за межами РФ, такі особи сповіщаються про судовий розгляд ухвалою арбітражного суду шляхом направлення доручення в установу юстиції або інший компетентний орган іноземної держави.

Арбітражний суд м.Санкт-Петербурга та Ленінградської області, в порушення норм ч.3 ст.253 АПК РФ, направляв ухвали по справі безпосередньо адресату, а не до відповідного органу юстиції держави Беліз.

Відповідно до ч.1 ст.390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою, або за принципом взаємності.

Саме таким міжнародним договором, є Мінська Конвенція, згоду на обов'язковість якої надана Верховною Радою України Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» за №240/94-ВР від 10.11.1994 р.

Статтею 54 Мінської Конвенції встановлено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Частиною 3 статті 54 Мінської Конвенції зазначено, що порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ч.1 ст.396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 2 частини 2 ст.396 ЦПК України передбачено, що міжнародними договорами, згода на обо'язковість яких надана Верховною Радою України, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Статтею 156 АПК РФ встановлено, що при неявці в судове засідання арбітражного суду позивача та (або) відповідача, належним чином сповіщених про час та місце судового розгляду, суд вправі розглянути справу за їх відсутності.

При цьому, ч.1 ст.123 АПК РФ встановлено, що особи, що беруть участь в справі, та інші учасники арбітражного процесу вважаються сповіщеними належним чином, якщо до початку судового засідання, вчинення окремої процесуальної дії в арбітражного суду є відомості про отримання адресатом копії ухвали про прийняття позовної заяви або заяви до провадження та порушення провадження по справі.

Частиною 6 статті 121 АПК РФ встановлено, що особи, які беруть участь в справі, після отримання ухвали про прийняття позовної заяви та порушення провадження по справі після отримання першого судового акту по справі що розглядається, самостійно приймають заходи по отриманню інформації про рух справи з використанням будь-яких джерел такої інформації та будь-яких засобів зв'язку.

Відповідно до ст.55 Мінської Конвенції, у визнанні та видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо (п.Б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, Апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 15.11.2016 року по даній справі чітко вказав на відсутність належних доказів в матеріалах справи про сповіщення належним чином Компанію-Боржника.

Стосовно клопотання заявника (т.5 а.с.57-58) про витребування матеріалів арбітражної справи №А56-68766/2014 для огляду, суд зазначає наступне.

Клопотання заявника надійшло до Іллічівського міського суду Одеської області 03.03.2017 року, задоволено та прийнято відповідну ухвалу, яка, відповідно до норм чинного законодавства України, була направлена до арбітражного суду м.Санкт-Петербург та Ленінградської області. В матеріалах справи є докази отримання арбітражним судом м.Санкт-Петербург та Ленінградської області вказаного документу (а.с.68,70,73,78,79-80).

Представником заявника неодноразово зазначалося, що їх сторона проконтролює процес відповіді на надасть будь-які докази виконання цього доручення, але станом на 03.10.2017 р. до Іллічівського міського суду Одеської області не було надано документів, які б свідчили про направлення відповіді арбітражним судом м.Санкт-Петербург та Ленінградської області на адресу Іллічівського міського суду Одеської області.

При цьому суд вказує на той факт, який підтверджується поясненнями представника стягувача, що документи, які були витребувані від арбітражного суду м.Санкт-Петербург та Ленінградської області, є в матеріалах даної справи, та нових документів не буде надано.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи з наведеного, судом приймається рішення стосовно розгляду даного клопотання за наявними в матеріалах справи документами, оскільки витребувані документи не будуть фактично новими доказами в розумінні глави 5 Цивільного процесуального кодексу України.

Що стосується питання заходів забезпечення у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити про те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.11.2016 р. провадження №22-ц/785/7373/16 заходи забезпечення у вигляді арешту судна «AMUR-2520» (IMO 8721466), власником якого є Компанія «ЕЛОЙ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» (ELOY SHIPPING LIMITED), - були скасовані, а заявник не звертався до суду першої інстанції із відповідною заявою стосовно вжиття заходів забезпечення щодо майна боржника, тому судом відзначається в судовому рішенні відсутність будь-яких заходів забезпечення стосовно майна боржника.

Враховуючи те, що заявником не надано додаткових доказів на підтвердження наявності документів, які засвідчували, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, внаслідок чого Компанія «ЕЛОЙ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» була позбавлена можливості брати участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 151-154, 210, 390-398 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Відкритого акціонерного товариства «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду міста Санкт-Петербург та Ленінградської області по справі №А56-68766/2014 від 19.03.2015 року про стягнення з Компанії «ЕЛОЙ ШИППІНГ ЛІМІТЕД» (ELOY SHIPPING LIMITED) на користь Відкритого акціонерного товариства «СЄВЄРО-ЗАПАДНИЙ ФЛОТ» 91273 дол. США 86 центів, відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 19494,58 дол. США та суми відшкодування витрат на оплату державного мита у розмірі 45735,28 рублів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд протягом 5-ти днів з дня винесення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя