Справа № 454/813/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/4940/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

25 вересня 2017 року м. Львів

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області Левик Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

Ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року була залишена без руху, оскільки така містила недолік, а саме для сплати судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону, або подання суду доказів, які б безспірно свідчили про звільнення від сплати судового збору апелянта з посиланням на статтю закону, на підставі якої такий звільнений та надано строк для усунення такого.

Однак, така ухвала не була виконана особою, що подала скаргу у вказаний строк.

Натоміть, ОСОБА_2 надіслано лист, який надійшов на адресу Апеляційного суду Львівської області 28.08.2017 року, у якому такий просить продовжити строк виконання ухвали від 31.07.2017 року та чітко вказати норми Конституції України, якими керувався суд при встановленні суми судового збору та уточнити суму судового збору. Крім цього, в листі ОСОБА_2 зазначає, що судовий збір по даній справі не сплачується оскільки в позовній заяві стоїть питання про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням, діями органу державної влади і враховуючи норми п. 13 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір». Зазначає, що не сплачував судовий збір, оскільки такий дорівнює нуль, тому за подання апеляційної скарги на рішення суду вважає, що повинен заплатити нуль судового збору, тому що 0 помножити на 110% дорівнює нуль.

Ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року відмовлено та повторно вказано розмір судового збору, реквізити та порядок його сплати. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року і надалі залишено без руху у звязку із не усуненням згаданого недоліку, а саме не сплатою судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону та не подання суду доказів, які б безспірно свідчили про звільнення від сплати судового збору апелянта з посиланням на статтю закону, на підставі якої такий звільнений.

Натоміть, ОСОБА_2 надіслано аналогічний за змістом лист, який надійшов на адресу Апеляційного суду Львівської області 11.09.2017 року, у якому такий просить продовжити строк виконання ухвали від 30.08.2017 року та чітко вказати норми Конституції України, якими керувався суд при встановленні суми судового збору та уточнити суму судового збору.

При цьому, доводи апелянта та зміст листа в цілому аналогічні попередньому листу, надісланому на виконання вимог ухвали судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 31 липня 2017 року.

Щодо клопотання про продовження строку виконання ухвали, то відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання, зважаючи на те, що таке заявлено ж без жодних обгрунтувань необхідних для задоволення.

Як вбачається із листа та додатків до нього, апелянтом не вчинено ту дію, не подано той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання (тобто не подано квитанції про сплату судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону, або не подано суду доказів, які б безспірно свідчили про звільнення від сплати судового збору апелянта з посиланням на статтю закону, на підставі якої такий звільнений) та жодним чином не наведено доводів для задоволення такого клопотання, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Зі змісту ж ст. 168 ЦПК України вбачається, що заяви і клопотання осіб, які беруть участь у справі, розглядаються судом після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав та відповідно унеможливлює заявлення клопотання з аналогічних підстав.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що в ухвалах Апеляційного суду Львівської області від 31.07.2017 року та 30.08.2017 року було чітко зазначена суму судового збору, реквізити та порядок оплати такого та норми Конституції, якими врегульовано питання, що порушуються.

У відповідності до змісту ч.2 ст.121 та ч.2 ст.297 ЦПК України, якщо особа, яка подала скаргу відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ч.2 ст.297 цього Кодексу, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Крім цього, відповідно до п. 70 рішення Європейського суду з прав людини Стебницький і «Комфорт» проти України від 03 лютого 2011 року (Заява № 10687/02): «Суд також зазначає, що касаційна скарга підприємства-заявника на відмови судів нижчих інстанцій у задоволенні позову була повернута без розгляду внаслідок того, що підприємство-заявник не сплатило державне мито, яке вимагалося. У цьому зв'язку Суд повторює, що національні суди мають кращі можливості для тлумачення та застосовування норм матеріального та процесуального права (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ріжамадзе проти Грузії» (Rizhamadze v. Georgia), заява № 2745/03, п. 21, від 31 липня 2007 року). Підприємство-заявник не скаржилося на те, що зазначене положення було нечітким і непередбачуваним, та не заявляло, що не мало коштів, аби сплатити державне мито, яке вимагалося, і, таким чином, було позбавлене можливості подати касаційну скаргу. Воно просто наполягало на своєму власному тлумаченні цього положення. Оскільки відповідні судові рішення не виявляють будь-якого явно свавільного мотивування (див., для порівняння, рішення у справі «Донадзе проти Грузії» (Donadze v. Georgia), заява № 74644/01, п. 32, від 7 березня 2006 року), Суд вважає, що скарга підприємства-заявника за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо несправедливості провадження про відшкодування шкоди є явно необґрунтованою та повинна бути відхилена згідно з підпунктом «а» пункту 3 та пунктом 4 статті 35 Конвенції.».

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вимог ухвали судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року ані протягом 5 днів з дня отримання її копії (07.09.2017 року), ані на даний час виконано не було; наведеного вище недоліку апеляційної скарги не усунуто; заявлене апелянтом клопотання чітко вказати норми Конституції України, якими керувався суд при встановленні суми судового збору та уточнення суму судового збору, заявлене з аналогічних підстав та вирішене ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року; у задоволенні ж клопотання про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року слід відмовити, - апеляційну скаргу слід вважати ноподаною та повернути особі, яка її подала.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 297 та ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2017 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2017 року вважати неподаною і повернути апелянту.

Ухвала судді Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя Я.А. Левик