_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4245/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В. розглянувши в місті Одесі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дійсним біржового договору та визнання права власності на квартиру, третя особа Одеська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав даний позову та вмотивував його тим, що на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості 18.06.1997р. між ним та відповідачами, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на Закон України «Про товарні біржі», ст.220 ЦК України просив суд визнати договір дійсною біржовий договір №97.06.-462 від 18.06.1997р. дійсною та визнати право власності на квартиру.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідачі до суду не явилися.

Представник третьої особи до суду не прибув.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості 18.06.1997р відповідачі продали, а позивач купив квартиру АДРЕСА_2. Спірний договір зареєстрований на біржі, а також в Одеському МБТІ 10.06.1997р.(а.с.6-9).

Аналізуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно з ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі спірного договору, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила законодавству, чинному на час укладення спірного договору.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки позивач повністю виконав умови спірного договору, договір у відповідності з вимогами цивільного Кодексу (в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, даних, про те, що у передбаченому законом порядку спірний договір судом не визнавався недійсним стороною позивачу суду не надано, а отже на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) і ст.49 Закону України «Про власність» позивач правомірно володіє квартирою.

Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року договір є таким, що відбувся з моменту його укладення.

З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири немає.

На підставі викладеного, суд вважає позов в частині визнаня дійсним біржового договору безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Щодо визнання права власності на вказану квартиру, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню, оскільки відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомості позбавляє позивача прав на реєстрацію прав власності і відповідно до норм діючого законодавства і такий спосіб захисту прав позивача передбачений нормами ст.16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області упродовж 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.