У Х В А Л А

Справа № 183/1232/17

№ 2-з/183/46/17

16 березня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участю: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 15 березня 2017 року надійшов цивільний позов Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» про визнання неправомірним та скасування рішення, державного акту, витребування земельної ділянки з чужого, незаконного володіння, отриманий головуючим суддею 16 березня 2017 року.

Разом з позовною заявою подано заяву Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову в цивільній справі, отриману головуючим суддею 16 березня 2017 року, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером :03:014:0024, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Зелена та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4037 та заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо зазначеної земельної ділянки у т.ч. відчужувати її.

Заява обґрунтована тим, що земельна ділянка, яка є предметом позову у справі на підставі оскаржуваного у позові рішення Піщанської сільської ради від 12 березня 2008 (п.23) передана у власність ОСОБА_1 та в наступному відчужена на користь ОСОБА_2 має статус земель лісового фонду, відноситься до земель 75 кварталу згідно плану лісонасаджень державною підприємства «Новомосковський лісгосп» і входить до складу земель державної власності. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована можливістю відповідача-3 відчужити земельну ділянку на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду. Вжиття заходів забезпечення позову є співмірним та адекватним заявленим позовним вимогам і фактичним обставинам спору, дозволить запобігти можливим порушенням прав учасників судового процесу. Питання необхідності накладення арешту на спірну земельну ділянку вже вирішувалось в межах кримінального провадження № 0000006 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 КК України. В межах розгляду якої накладено арешт на майно. Водночас, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі ст. 49 КК України, в звязку із закінченням строків давності, внаслідок чого на час подання заяви у відповідача-2 є підстави для зняття арешту з земельної ділянки і невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення за позовом, призведе до незаконного відчуження майна.

Сторони у судове засідання відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України не викликалися.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір з приводу набуття та витребування з незаконного володіння земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер :03:014:0024, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Зелена із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4037.

Встановлено, що на час розгляду спору земельна ділянка, на яку заявник просить накласти арешт належить відповідачу-3 на праві приватної власності.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, видами забезпечення позову є, окрім іншого, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, покладення заборони вчиняти певні дії . У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Абзац 2 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням досліджених судом доказів на підтвердження набуття та переходу права власності на земельну ділянку та наведених прокурором у заяві доводів щодо підстав вибуття з власності держави права на земельну ділянку, доводів щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, наведених в позові та обґрунтування належності земельної ділянки до певної категорії земель, зміни власника земельної ділянки після набуття права власності, судом, з урахуванням наданих прокурором встановлено існування реальної загрози утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову про витребування майна в разі не вжиття заходів забезпечення позову.

Перевіряючи відповідність заявленого виду забезпечення позову позовним вимогам, суд виходить з того, що в обґрунтування необхідності застосування саме арешту майна та покладення на відповідача-2 заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, в тому числі і відчужувати її прокурор послався на існування небезпеки відчуження власником земельної ділянки на користь третіх осіб.

Водночас, за ч.4 ст.152 ЦПК України, не допускається накладення арешту на майно, на яке накладено арешт відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчить наданий прокурором витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82306063 від 14 березня 2017 року, у розділі Реєстру «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься інформація про наявність рішення про державну реєстрацію обтяження арешту нерухомого майна, накладеного постановою Прокуратури Дніпропетровської області 29 серпня 2011 року. Даних про зняття арешту матеріали справи, заяви про забезпечення не містять.

Таким чином, з урахуванням підстав, заявлених в обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявлених позовних вимог, суд вважає за доцільне з метою забезпечення позовних вимог по зазначеній справі, з урахуванням наявності арешту, накладеного на майно відповідно до КПК України, задовольнити подану заяву частково та вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони відповідачу-3 розпоряджатися спірним майном, в тому числі і шляхом відчуження спірного майна будь-яким способом на користь третіх осіб до вирішення справи по суті позову.

Застосовуючи саме такий вид забезпечення позову суд виходить з заявленого предмету та підстав позову, поданих доказів та наведеного прокурором обґрунтування заходу забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,250 га, з кадастровим номером :03:014:0024, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Зелена та належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 4037, в тому числі і шляхом відчуження її будь-яким способом на користь третіх осіб до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

В решті заяви відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов