Справа № 415/2833/17
Провадження № 2-в/415/12/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Краснокутської М.О.,

за участі секретаря Тимофієвої О.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська розглянувши питання про відновлення втраченого провадження по справі № 2-1910/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 25 травня 2017 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №2-1910/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», ОСОБА_2, зупинено провадження у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №2-1910/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_2, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про відновлення втраченого, повністю або частково, судового провадження, в цивільній справі № 2-1910/11 та ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за № 2-1910/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Як вбачається з ухвали Лисичанського міського суду від 18.05.2017 року по справі № 6/415/15/17, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до Лисичанського міського суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №2-1910/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви вказує наступне, що 12.11.2012 року Перевальським районним судом Луганської області винесено рішення по справі № 2-1910/11, яким позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 72011 (сімдесят дві тисячі одинадцять) доларів США 29 центів, що еквівалентно 575550 (пятсот сімдесят пять тисяч пятсот пятдесят) грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2826 (дві тисячі двадцять шість)грн. 00 коп., на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

13.01.2014 року Ленінським відділом державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження №41643888 по виконанню виконавчого листа № 2-1910/11 від 12.11.2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в розмірі 2826,00 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

15.01.2014 р. Ленінським відділом державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження №41643888 по виконанню виконавчого листа № 2-1910/11 від 29.03.2013 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 575 550,23 грн. на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

17.06.2016 між ПАТ «ОСОБА_1 Авань» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги№114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0041/73/111845 від 17.09.2007 р. укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

17.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір відступлення права вимоги №265/ФК-16, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0041/73/111845 від 17.09.2007 р. укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

На підставі викладеного, просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі № 2-1910/11 від 12 листопада 2012 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 575 550,23 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 826,00 грн. на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль».

Враховуючи що заявник просить замінити стягувача у виконавчому провадженні, яке, як він зазначає, було відкрито на підставі рішення Перевальського районного суду Луганської області від 12.11.2012 року у цивільній справі за № 2-1910/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка згідно з наданою інформацією Лисичанського міського суду Луганської області на запит суду не передавалась з Перевальського районного суду Луганської області, суд приходить до висновку, що вказане судове провадження втрачено.

Тому в даному випадку вирішити питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні можливе лише тільки після вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження, на підставі якого позивачу було видано виконавчий документ, по якому було відкрито виконавче провадження.

Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» головою ВССУ з розгляду цивільний і кримінальних справ видано розпорядження №27/0/38/14 від 02.09.2014р., яким змінено територіальну підсудність справ, підсудних судам у зоні проведення АТО. Підсудність цивільний справ Перевальського міського суду Луганської області, розгляд яких не закінчено, визначено за Лисичанським міським судом області.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 травня 2017 року було ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за № 2-1910/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В судове засідання представник ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Представник стягувача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» зайнятості в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи були повідомлявся належним чином, клопотання відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши зібрані матеріали, суд вважає, що втрачене провадження підлягає повному відновленню з наступних підстав.

Згідно ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 404 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Рішенням Перевальського районного суду Луганської області від 12.11.2012 року по справі № 2-1910/11 позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Отже судом встановлено, що факт завершення судового розгляду у втраченому провадженні закінчено ухваленням рішення по суті справи, доведено.

Відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №56/0/38-14 від 08.12.2014р. «Про визначення територіальної підсудності справ» цивільні справи підсудні Перевальському районному суду Луганської області, що розташований у районі проведення антитерористичної операції, визначено за територіальною підсудністю Лисичанському міському суду Луганської області.

Отже, заява про відновлення втраченого провадження підсудна Лисичанському міському суду Луганської області.

Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» головою ВССУ з розгляду цивільний і кримінальних справ видано розпорядження №27/0/38/14 від 02.09.2014р., яким змінено територіальну підсудність справ, підсудних судам у зоні проведення АТО. Підсудність цивільний справ Перевальського районного суду Луганської області, розгляд яких не закінчено, визначено за Лисичанським міським судом Луганської області.

Судом встановлено, що факт втрати судового провадження у цивільній справі №2-1910/11 за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором доведено. Аналогічна позиція викладена в Узагальненні практики розгляду судами деяких питань, повязаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території в зоні АТО, де зазначено, що суд, у провадженні якого знаходилась справа, матеріали якої необхідно відновити, знаходився на такій території і матеріали цієї справи не було передано згідно з визначеною Законом №1632-VІІ та розпорядженнями ВССУ підсудністю, факт втрати судового провадження не потребує доведення заявником.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Керівник апарату Лисичанського міського суду Луганської області за допомогою доступу до автоматизованої системи документообігу Перевальського міського суду Луганської області, надає засвідчені належним чином витребувані документи наявні в системі документообігу Перевальського рійного суду, а саме: рішення суду від 12.11.2012р. на 7 арк.

Зібрані і перевірені матеріали, на думку суду, є належними та достатніми доказами для відновлення втраченого провадження в частині відновлення змісту повного тексту рішення Перевальського районного суду Луганської області від 12.11.2012 р., що зумовлено фактичною заміною його втраченого оригіналу, а тому суд вважає можливим відновити повністю втрачене провадження в цивільній справі № 2-1910/11.

Керуючись ст.ст. 402-409 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відновити повністю втрачене судове провадження у цивільній справі 2-1910/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відновити зміст втраченого повного тексту рішення Перевальського районного суду Луганської області від 12.11.2012 р. у цивільній справі 2-1910/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в такій редакції:

Справа № 2-1910/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» листопада 2012 року Перевальський районний суд Луганської області

в складі: головуючого-судді: Хісматуліної О.П.

при секретарі: Чорній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Перевальську, Луганської області

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 23 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0037/82/103257, згідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 70000 доларів США, з виплатою процентів за його користування в розмірі 18,00 % річних, з кінцевим терміном повернення -22 березня 2012 року.

За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався повертати суму кредиту шляхом сплати щомісяця до 15-го числа кредиту в розмірі 1/60 від суми отриманого кредиту згідно графіку погашення та сплати щомісяця до 15 числа відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивачем 23 березня 2007 року укладено договір поруки № 014/0037/82/103257 з ОСОБА_4, за умовами якого остання на добровільних засадах прийняла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору, у повному обсязі цих зобов'язань.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору в частині своєчасного погашення основної заборгованості за кредитом та своєчасно не сплачуються проценти за користування кредитом, він прострочив виконання зобов'язання.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитним договором, станом на 17 серпня 2011 року ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 51760,60 доларів США, яка за курсом НБУ становить 412583,74 грн., та складається з наступного: заборгованість за кредитом -22978 доларів США, яка за курсом НБУ -183587 грн. 33 коп.; заборгованість за процентами -4976,31 доларів США, яка за курсом НБУ -39956 грн. 22 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту -21697,20 доларів США, яка за курсом НБУ -173354 грн. 12 коп.; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом -6964,98 доларів США, яка за курсом НБУ -55648 грн. 10 коп.

Позивачем рекомендованим листом від 28 січня 2011 року направлено ОСОБА_4 попередження про виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 та вимоги щодо її сплати відповідно до договору поруки, проте заборгованість до теперішнього часу не погашена.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства «ОСОБА_1 Аваль»в особі Луганської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року в сумі 51760,60 доларів США, яка за курсом НБУ становить 412583 грн. 74 коп.; витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до первісного позивача, посилаючись на те, що умови кредитного договору суперечать вимогам законодавства про захист прав споживачів, оскільки кредитором перед укладенням договору відповідачу ОСОБА_2не надано повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту шляхом надання споживачу складеного бюлетеню, довідки чи повідомлення відповідно до вимог п. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»та п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту, що затверджені постановою Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року.

Крім того вважає п. 1.5.1 Договору, яким передбачено право Банку збільшувати процентну ставку за користування кредитом, несправедливою, оскільки має ознаки дискримінації. Відповідно до п. 3.5 Правил банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише у випадках настання події, яка не залежить від сторін. Тим паче, що одностороння зміна умов зобов'язання не допускається.

Також, представник відповідача-позивача ОСОБА_5 вважає несправедливими положення Договору, які містяться в п. 12.4 щодо строку позовної давності, оскільки відповідно до ст.. 258 ЦК України на стягнення неустойки встановлена спеціальна позовна давність в один рік; щодо встановлення штрафних санкцій понад 50 % від суми кредиту, що суперечить вимогам ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такими, що суперечить діючому законодавству, представник відповідача-позивача також вважає вимоги п. 10.1 Договору, оскільки встановлення пені в розмірі 0,5% за кожний день прострочення призводить до 182,5 % на рік, що в 12 разів перевищує подвійну ставку НБУ.

Оскільки в момент укладення кредитного договору відповідач-позивач ОСОБА_2 не міг передбачити збільшення офіційного курсу долару США до гривні, він не міг усунути негативний вплив фінансової кризи, зміна цим обставин внесла істотний дисбаланс в договірні відносини між сторонами, представник відповідача-позивача ОСОБА_5 вважає, що укладений кредитний договір підлягає розірванню.

Крім того, між сторонами 19 березня 2009 року було досягнуто угоду щодо зменшення відсоткової ставки з 18 до 15 %, але ж представник позивача надав суду розрахунок заборгованості, виходячи зі ставки у 18 % річних. Відповідно до ст.. 1056-1 ЦК України ОСОБА_1 не мав права в односторонньому порядку змінювати процентну ставку. Крім того, ОСОБА_2 уклав договір, як суб'єкт господарювання, а тому на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Оскільки під час укладення договору, на думку представника відповідача-позивача ОСОБА_5, було порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживача, представник відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд визнати кредитний договір № 014/0037/82/103257 недійсним.

Зобов'язати ПАТ «ОСОБА_1 Аваль»відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 9641,72 доларів США, що еквівалентно 77037 грн., як зайво сплачені відповідачем ОСОБА_2за кредитним договором.

Всі судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача-відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги збільшив та, зважаючи на те, що на протязі розгляду цивільної справи відповідач не здійснював оплати заборгованості, станом на 25 червня 2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 72011,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 575550 грн. 23 коп., з них: заборгованість за кредитом -22978,00 доларів США, що еквівалентно 183651 грн. 66 коп.; заборгованість по процентам -7316,49 доларів США, що еквівалентно 58477 грн. 05 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту -32329,15 доларів США, що еквівалентно 258390 грн. 73 коп.; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом -9387,65 доларів США, що еквівалентно 75030 грн. 79 коп., просив суд стягнути цю заборгованість з відповідачів в солідарному порядку, наполягав на задоволенні позову. Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог вважає їх необґрунтованими, оскільки підстави для розірвання договору визначені в ст.. 652 ЦК України та ці підстави є виключними, однак згідно умов укладеного договору відповідач-позивач ОСОБА_2 був повідомлений про можливі наслідки зміни курсу валют. Під час укладення договору ОСОБА_2також були роз'яснені мета кредитування, форми його забезпечення, типи відсоткової ставки, кредитні ризики та інше. Оскільки на час укладення кредитного договору не було встановлених Правил щодо споживчого кредитування, посилання представника-відповідача на Постанову НБУ від 10 травня 2007 року вважає безпідставними. Посилання на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»також вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_2не є суб'єктом цього Закону. Крім того, позовні вимоги в частині визнання кредитного договору недійсним просить залишити без задоволення, оскільки відповідачем-позивачем ОСОБА_2 було пропущено строк позовної давності. А тому просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не мав права вимоги пені в загальній сумі 32686,07 доларів США, в зв'язку з пропуском строку позовної давності та не вірним її розрахунком. Вважав, що Банком неправомірно нараховувалися відсотки за користування кредитом, оскільки їх погашення не було передбачено договором, так як в ньому зазначено про ануїтетні платежі. Крім того процентна ставка в березні 2009 року була зменшена з 18 до 15 % річних, однак ОСОБА_1 продовжував нараховувати проценти, виходячи з 18-відсоткової ставки. Також він посилався на те, що представником позивача не наведено доказів щодо видачі ОСОБА_2 суми кредиту, оскільки кредитні кошти в іноземній валюті повинні були бути зараховані на відповідний рахунок позичальника, відкритого для цих цілей. А тому наполягав на задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі /а.с.46/.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 ОСОБА_6 з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З заяви ОСОБА_2 від 15 березня 2007 року, адресованої начальнику відділення № 7 ЛОД ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», вбачається, що відповідач просив надати йому споживчий кредит у розмірі 70000 доларів США терміном на 5 років під ставку 18 % річних на ремонт будинку /а.с.8/.

З кредитного договору № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року, укладеного між сторонами, вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 70000 доларів США. Кредит надано на строк по 22 березня 2012 року. Відповідно до п. 1.3 Договору погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись наступним чином: згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/60 від суми ліміту отриманого кредиту; погашення процентів /відсотків/ за користування кредитом здійснюється щомісячно. Згідно п. 1.4 Договору процентна ставка за користування кредитом складає 18,00 відсотків річних. Кредитор має право періодично переглядати процентну ставку за користування кредитом, в порядку, передбаченому п. 6.2 цього Договору. Як визначено в п. 1.5 Договору Кредитор має право без отримання будь-якої додаткової згоди Позичальника коригувати /змінювати/ процентну ставку протягом дії цього Договору два рази на календарний рік за умови зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також внаслідок рішення Кредитора; зміни ставок на фінансових ринках, які не контролюються Банком, а також в інших випадках, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1.5.2 Договору процентна ставка за кредитом збільшується на 5 % від ставки у разі відсутності у кредитора договору страхування застави/іпотеки та/або життя позичальника; невиконання, або неналежне виконання умов договорів, які є забезпеченням зобов'язань позичальника. Як визначено в п. 6.2 Договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та неустойки, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав Позичальника, включаючи забезпечення за цим Договором, за умови попереднього /за 30 днів/ повідомлення Позичальника рекомендованим листом. Як визначено в п. 10.1 за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі /а.с.11-13/.

Як вбачається з меморіального валютного ордеру № /82/103257 від 23 березня 2007 року ОСОБА_2 було перераховано 70000 доларів США /а.с.16/.

Згідно договору поруки № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року, а саме повернути кредит в розмірі 70000 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку /пеню, штрафи/, в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до п. 2.1, 3.1 Договору у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку суми заборгованості ОСОБА_2 вадима Григоровича за кредитним договором № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року станом на 25 червня 2012 року всього заборгованість складає 72011,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 575550 грн. 23 коп., з них: заборгованість за кредитом -22978,00 доларів США, що еквівалентно 183651 грн. 66 коп.; заборгованість по процентам -7316,49 доларів США, що еквівалентно 58477 грн. 05 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту -32329,15 доларів США, що еквівалентно 258390 грн. 73 коп.; пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом -9387,65 доларів США, що еквівалентно 75030 грн. 79 коп. /а.с.167-168/.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що згідно умов кредитного договору № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року передбачена стандартна форма розрахунків, як й було розраховано суму заборгованості.

Згідно вимог від 28 січня 2011 року, адресованих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, перед відповідачами за первісним позовом було поставлене питання щодо дострокового виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року /а.с.17-18/.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з курсом Національного Банку України станом на день розгляду справи судом, тобто на 12 листопада 2012 року, який відповідає 799,3000 за 100 доларів США, сума заборгованості ОСОБА_2 в національній валюті складає /72011,29 х 799,3000 : 100/ 575550 грн. 23 коп.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на засади, визначені в ст. 11 ЦПК України, згідно якої справи вирішуються в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»суму заборгованості за кредитом в розмірі 72011,29 доларів США, що еквівалентно 575550 грн. 23 коп.

Що стосується посилань представника відповідача-позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на те, що позивачем-відповідачем в порушення вимог Закону було передбачено збільшення процентної ставки за кредитом й між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої процентна ставка була зменшена з 18 % до 15 % річних, суд вважає їх безпідставними, зважаючи на наступне.

Так, відповідно до додаткової угоди № 1 до Кредитного договору № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року тимчасово на строк з 30 березня 2009 року по 30 лютого 2010 року встановлено процентну ставку за користування Кредитом у розмірі 15,00 % річних. Проте дане зниження процентної ставки передбачене було сторонами лише за умови виконання зобов'язань ОСОБА_2 /а.с.116-117/, проте як встановлено в судовому засіданні відповідачем-позивачем ОСОБА_2 не було виконано умов зобов'язання, а тому фактично зниження процентної ставки не відбулося.

Вимоги щодо незаконного передбачення можливості збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку не відповідають цивільному законодавству України на час укладення кредитного договору /23 березня 2007 року/, оскільки Цивільний Кодекс України статтею 1056-1, згідно з якою заборонено збільшувати процентну ставку в односторонньому порядку, було доповнено лише Законом України № 661-VI від 12 грудня 2008 року.

Відповідно до ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

А тому, оскільки ці умови були передбачені спірним кредитним договором, посилання представника відповідача-позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 на цю вимогу Закону, як на підставу недійсності умов договору щодо можливості збільшення процентної ставки в односторонньому порядку, суд вважає безпідставними.

Посилання представника відповідача-позивача ОСОБА_5 на порушення позивачем-відповідачем Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту, що затверджені постановою Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, суд не приймає до уваги оскільки ці Правила були прийняті 10 травня 2007 року, набули чинності після реєстрації в Міністерстві юстиції України й оприлюднення 05 червня 2007 року, а спірний кредитний договір між сторонами був укладений 23 березня 2007 року, у той час коли відповідно до ст.. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, що виникли з дня набрання ними чинності.

Що стосується посилань представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на нарахування Банком пені з порушенням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Оскільки ОСОБА_2Г.є стороною кредитного договору, як фізична особа, а не суб'єктом підприємницької діяльності /а.с. 11-13/, суд вважає його посилання на цей Закон безпідставним.

Посилання представника відповідача-позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 на умови додатку 2 до кредитного договору, в якому зазначено про фіксовану суму для погашення кредиту в розмірі 1166,67 доларів США, як на підставу незаконності нарахування позивачем-відповідачем відсотків, що збільшує суму платежів, суд вважає необґрунтованими, оскільки цим додатком передбачено, що цей графік є орієнтовним примірником в частині нарахувань процентів, так як суми фактичних нарахувань процентів будуть змінюватися в залежності від кількості днів фактичного користування грошовими коштами та суми залишку заборгованості; дати фактичного погашення поточної заборгованості за кредитом; коригувань процентної ставки; облікової політики кредитора /а.с.13 зворот/.

Вимоги представника відповідача-позивача ОСОБА_5 щодо необхідності відкриття рахунку, на який ОСОБА_1 повинен був перерахувати суму кредиту, суд також вважає необґрунтованими, оскільки п. 3.2 спірного кредитного договору /а.с.11-13/ передбачено, що надання кредиту можливе готівкою через касу кредитора, що й було зроблено й підтверджено відповідним меморіальним ордером /а.с.16/.

До таких висновків суд прийшов, виходячи з вимог ст.. 627 ЦК України, якою передбачено, що сторони є вільними під час укладення договору, на час укладення кредитного договору /23 березня 2007 року/ законодавство України не містило вимог щодо обов'язкового відкриття поточного рахунку при кредитуванні й ці вимоги з'явилися в законодавстві лише 15 липня 2011 року після набрання чинності Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена постановою Правління Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а дія нормативних актів зворотної сили не має.

Посилання представника відповідача-позивача на ту обставину, що у зв'язку із зміною курсу долара США до гривні у 2008 році інтереси ОСОБА_2 були порушені, внаслідок чого кредитний договір, на його думку, є недійсним, суд не приймає до уваги, оскільки позивач-відповідач виконав положення ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до п. 12.5 кредитного договору № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року, укладеного між сторонами /а.с.11-13/, передбачено, що у разі змін курсу іноземної валюти /валюти кредиту/ відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник, тобто відповідач у цій справі. Крім того, відповідач засвідчив, що з підписанням Договору йому було розтлумачено /зрозуміло/ та він погодився про те, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення його фінансового стану, тобто позивач при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги в частині визнання кредитного договору, укладеного між сторонами, недійсним, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як визначено у ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки договір між сторонами було укладено 23 березня 2007 року, з того часу й почалося його виконання сторонами, то строк позовної давності сплив 23 березня 2010 року.

Зважаючи на викладене, суд відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Крім того, оскільки відповідно до ст.. 60 ЦПК України представником відповідача-позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні не було доведено факт завдання матеріальної шкоди ОСОБА_2, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги щодо розірвання кредитного договору суд також вважає необґрунтованими, оскільки закон пов'язує можливість розірвання договору з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Наявність же судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст..ст. 526, 599 ЦК України.

Судові витрати, понесені позивачем-відповідачем при зверненні до суду з цим позовом, суд покладає на відповідачів в дольовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 -215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0037/82/103257 від 23 березня 2007 року в сумі 72011,29 доларів США /сімдесят дві тисячі одинадцять доларів США 29 центів/, що еквівалентно 575550 грн. 23 коп. /п'ятсот сімдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят грн.. 23 коп./.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»витрати по сплаті судового збору в розмірі 2826 грн. 00 коп. /дві тисячі вісімсот двадцять шість грн.. 00 коп./.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «ОСОБА_1 Аваль»про захист прав споживача відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Перевальський районний суд Луганської області, а в разі, якщо особа, яка брала участь у справі, не була присутня під час проголошення рішення, - з дня отримання його копії.

Головуючий -суддя: ________________ О.П.Хісматуліна

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.О.Краснокутська