Провадження № 2/522/2463/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

при секретарі Шевчик В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що у шлюбі сторони перебувають з 21 липня 2007 року, у сторін є двоє спільних дочок, але під час шлюбу подружжя не знайшло спільної мови та не зійшлися характерами, що призвело до втрати почуттів поваги та кохання між ними. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент сторони мають інші відносини, а тому їх шлюб носить формальний характер та подальше сумісне життя з відповідачем, збереження сімї неможливі.

Позивачка ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що 07.06.2017 року подала адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 також надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив розглянути позов за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.07.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції (актовий запис № 912), свідоцтво про шлюб серії І-ЖД 058871. З вказаного свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Захарченко».

Ухвалою суду від 19.12.2016 року подружжю суд надавав строк для примирення, однак після спливу вказаного терміну сторони так і не дійшли висновку про можливість збереження їх сімї, про що свідчать їх заяви від 07.06.2017 року.

Від даного шлюбу у сторін є двоє дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою, тобто відповідачкою по справі..

Однією сімєю подружжя не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду також не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Коституції України, ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, ч. 4 ст. 174, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.07.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції (актовий запис № 912), свідоцтво про шлюб серії І-ЖД 058871.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Домусчі Л. В.

07.06.2017