Справа № 471/327/17-ц
Провадження №2/471/233/17
Номер рядка звіту 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

26 листопада 1994 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис № 04.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати.

У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Блінова) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 листопада 1994 року Шевченківською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис № 04 - розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 залишити прізвище «Коваленко».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені при сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_6