У х в а л а

ІМенем УКраїни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 6 серпня 2008 року у розмірі 62 441 грн 19 коп.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 серпня 2008 року станом на 12 лютого 2014 року у розмірі 43 707 грн 65 коп. та судовий збір у сумі 437 грн 08 коп.

11 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути заочне рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року, заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 72 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові ухвали, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що зазначену заяву подано ОСОБА_3 після закінчення встановленого ст. 228 ЦПК України строку для вчинення вказаної процесуальної дії, що відповідно до ст. 72 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду, оскільки строк заявником пропущено без поважних причин.

Проте погодитися з такими висновками не можна.

Судами установлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 серпня 2008 року у розмірі 43 707 грн 65 коп.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 отримано 29 грудня 2015 року.

4 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, яку ухвалою судді від 3 березня 2016 року залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору, а ухвалою судді цього ж суду від 24 березня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

11 травня 2016 року ОСОБА_3 вдруге звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку ухвалою залишено без розгляду.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та ухвалою суду від 9 червня 2016 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху з цих підстав.

21 червня 2016 року ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 275 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2016 року, заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 72 ЦПК України.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_3 посилався на те, що не мав можливості сплатити судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки на його банківський рахунок накладено арешт державним виконавцем, інших джерел доходів він не має.

Суди дійшли висновку, що доказів на підтвердження поважності причин пропуску встановленого законом строку для подання зави про перегляд заочного рішення після повернення первісної заяви ухвалою суду від 24 березня 2016 року ОСОБА_3 не надано і матеріали справи не містять.

Проте суди не звернули уваги на доводи заявника про те, що постанова державного виконавця про накладення арешту на рахунок ОСОБА_3 винесена 17 лютого 2016 року, що призвело до неможливості своєчасної оплати судового збору та пропуску строку на подання заяви з поважних причин. Ухвала про залишення без руху заяви про перегляд заочного рішення постановлена 3 березня 2016 року (після накладення арешту на рахунок заявника), а тому ОСОБА_3 позбавлений своєчасно оплатити судовий збір.

Також висновок судів про те, що ОСОБА_3 із заявою про звільнення або відстрочення сплати судового збору, розмір якого до того ж є незначним, не звертався, є передчасним, оскільки визначення розміру судового збору як незначного є необґрунтованим.

Згідно із пунктом 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Вказані висновки судів не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_3 права на захист порушених прав, свобод та інтересів, оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 зазначеної Конвенції.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки судами першої й апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, тому колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги, скасування ухвал судів першої й апеляційної інстанцій та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про поновлення строку за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року на підставі ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик