Справа №751/2105/17
Провадження №2/751/797/17
Рішення

Іменем України

26 вересня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Сащенко О. М.

з участю : позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чернігівська міська рада про визнання особа такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив :

11.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кв. 51 за адресою: м. Чернігів, вул. Дніпровська, буд. 10.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є квартиронаймачем жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1. В якості членів сім»ї за вказаною адресою зареєстровані чоловік позивача ОСОБА_3, мати позивача ОСОБА_4 та її син відповідач ОСОБА_2. Фактично відповідач в даному жилому приміщенні не проживає з липня 2016 року, місце його проживання їй не відоме. Відповідач не приймає участі в утриманні зазначеного житлового приміщення, житлово-комунальні послуги не сплачує, особисті речі він забрав через свою знайому у вересні 2016 року. Всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та утримання жилого приміщення лежать на позивачці та інших членах її сімї.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що її син з нею не проживає вже більше року, його речей в квартирі не має.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлений належним чином (а.с. 22, 27), про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою позивачки , разом з нею працюють. Син позивачки не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з липня 2016 року , про що з її участю був складений відповідний акт.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 22.05.1992 року на підставі рішення виконкому № 126 від 04.05.1992 року ОСОБА_1 виданий ордер на житлове приміщення № 518 на право заняття житлового приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з сім»єю із 4 чоловік: ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_2 (син) (а.с. 31).

У квартирі АДРЕСА_3, крім позивачки, зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою про склад сім»ї, виданої ТОВ «Майас Сілтумс» (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_4 є майном (житлом) позивача, відповідач є членом її сім'ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач, який доводиться їй сином з липня 2016 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі, належній позивачу.

17.03.2017 року, сусідами був складений акт, затверджений заступником директора з питань благоустрою ТОВ «Майас Сілтумс», в якому зазначено, що ОСОБА_2, в АДРЕСА_5 зареєстрований, але фактично не проживає з липня 2016 року (а.с. 7).

На думку суду позивач довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 57-61, 212-215, 218, 292 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чернігівська міська рада про визнання особа такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення , для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя С. М. Ченцова