Провадження № 2-з/742/32/17
Єдиний унікальний № 742/1723/17
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину автомобіля ,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1 та стягнути понесені судові витрати.

Одночасно з позовною заявою позивачкою було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1, який перебуває у володінні ОСОБА_2 В обґрунтування своєї заяви позивачка вказує на те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки нещодавно їй стало відомо, що відповідач має намір продати вказаний автомобіль.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши їх в частині вирішення заяви про забезпечення позову, не вбачає на даній стадії розгляду справи підстав для забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпеченення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не обґрунтовано доводів, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, необґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями та побоюваннями щодо невиконання рішення суду в разі задоволення позову. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вимога позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль на даний час є необґрунтованою та відповідно не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151,153,208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину автомобіля - відмовити .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.М.Бездідько