Справа № 336/2644/17
Пр. № 2/336/1614/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 р. м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі
Головуючого судді Наумова О.О.,
при секретарі Сергієнко С.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства Оборони України про вішкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з нього моральну шкоду в сумі 320 000 грн., заподіяну його здоров`ю при виконанні службового обов`язку у складі Збройних сил в зоні ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. В обгрунування позовних вимог зазначив, що внаслідок участі у ліквідації аварії на ЧАЕС в період з 20.06.1986 року по 13.12.1986 року він отримав численні хронічні захворювання, йому встановлено 2 групу інвалідності зі стійкою 70% - втратою працездатності, в зв`язку з чим порушено його нормальний життєвий стан, позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Він постійно потребує лікування, його здоров`я з кожним роком погіршується, він страждає на головні болі, має поганий сон, безсоння, не може вільно пересуватись, не може належним чином матеріально забезпечувати свою родину, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач не надав належних доказів того, що вказані ним у позові захворювання утворились внаслідок його служби у Збройних силах, крім того, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час перебування у Збройних силах СРСР, у Збройних силах України він не перебував, тому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних силах СРСР з листопада 1975 року по листопад 1977 року у військовій частині п/п НОМЕР_1 , був звільнений у запас, що вбачається з копії військового квитка позивача, який міститься в матеріалах справи (а.с.12-15) та є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується посвідченнями інваліда Серії НОМЕР_2 та особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії НОМЕР_3 (а.с.9).
Відповідно до довідки МСЕК Серії АД № 067374 від 27.09.2006 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, захворювання пов`язане з аварією на ЧАЕС при виконанні обов`язків військової служби (а.с.18).
Згідно довідки МОЗУ Серії АВ № 000136 від 22.09.2007 року позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 70 % (а.с.19).
Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС від 05.07.1999 року, ОСОБА_3 має ряд захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.20).
Згідно довідки в/ч НОМЕР_4 від 13.12.1986 року ОСОБА_3 находився на учбових зборах з 20.06. 1986 року по 13.12.1986 року (а.с.21), довідкою в/ч НОМЕР_4 зазначено, що останній в даний період був зайнятий на роботах, які передбачені п.8 постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 року, які дають право на отримання державної пенсії на пільгових умовах (а.с.22).
Будь-яких інших доказів того, що позивач отримав ушкодження здоров`я на ЧАЕС саме під час проходження служби у Збройних Силах, з боку прозивача та його представника не надано.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.
Згідно змісту Постанови Верховної Ради України «Про чисельність Збройних Сил України; нормативно-правовий акт № 235-VIII від 05.03.2015 року та ст.3 Закону України «Про Збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. За вказаними нормативними актами, Збройні Сили України утворені лише 06.12.1991 року.
Відповідно до листа Генерального штабу Збройних Сил України Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142, документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Оскільки встановлено, що, згідно військового квитка, позивач проходив строкову службу в 1975-1977 роках, та згідно експертного висновку, отримав захворювання внаслідок виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то позивач, відповідно, зазнав моральної шкоди внаслідок отримання такого захворювання.
Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов`язок надання яких покладається на сторони по справі.
Позивач не надав належних доказів того, що під час отримання ушкодження свого здоров`я через участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 20.06. 1986 року по 13.12.1986 року він перебував на службі у Збройних силах України, які утворились лише 06.12.1991 року. Таким чином, Міністерство оборони України не може бути визнане особою, яка має нести відповідальність за спричинення моральної шкоди позивачу у даному випадку.
Порядок відшкодування моральної шкоди, визначений ст.1167 ЦК України, передбачений для деліктної відповідальності та на спірні правовідносини не поширюється, оскільки законом чітко врегульовано правовий та соціальний захист військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, а питання відшкодування шкоди, заподіяної особам внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, регулюються Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Посилання позивача, в обґрунтування своїх позовних вимог, на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №2-86гс14 від 21.10.2014 року, до даного випадку застосована бути не може, оскільки вона стосується питань відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дій чи бездіяльності посадових осіб саме Міністерства оборони України, які спричинили матеріальні збитки майну іншої юридичної особи.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст.3, 10, 27, 118-120, 212-215 ЦПК України, ст.23, 170, 1167 ЦК України, суд
В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства Оборони України про вішкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Наумов