Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, треті особи: житлово-будівельний кооператив «Суворовський-2», ОСОБА_8, Суворовський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі він постійно проживає із сином ОСОБА_8 та онуком ОСОБА_10, які в ній зареєстровані. Крім них у квартирі зареєстровані: його колишня невістка ОСОБА_6 та її неповнолітня дочка, його онука, ОСОБА_7, 2000 року народження.

Позивач зазначав, що 2 червня 2014 року відповідач та її дочка, зібравши свої речі, переїхали на постійне місце проживання у с. Ярешки Баришівського району Київської області, де мешкають батьки ОСОБА_6

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2015 року шлюб між його сином ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було розірвано.

Посилаючись на норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_5 просив визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою № 30, складеною житлово-будівельним кооперативом «Суворовський-2», у квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 3 лютого 2006 року (а. с. 13).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2015 року у справі № 523/13056/14-ц шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, зареєстрований 15 липня 2005 року, було розірвано. При цьому було визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_10, 2003 року народження, разом із батьком ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Задовольняючи позов та визнаючи ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив із наявних у справі доказів, а саме: актів про непроживання їх у квартирі від 14 жовтня та 20 листопада 2014 року, 19 січня, 14 квітня і 20 липня 2015 року (а. с. 7-11), показів свідків та інших доказів, яким відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надано належну оцінку, які свідчать про те, що відповідач та її дочка понад один рік не проживають у вказаній квартирі без поважних причин, що є підставою для задоволення позову відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, зокрема наявних у справі актів та показів свідків, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про поважність причин непроживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вищезазначеній квартирі понад один рік.

Однак такий висновок апеляційного суду не відповідає встановленим у справі обставинам та наявним у матеріалах справи доказам.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_9, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року скасувати, рішенняСуворовського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає. М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: