Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/4993/15-ц
Провадження № 22-ц/778/1743/17 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
У Х В А Л А

01 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Дашковська А.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, 03 березня 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження були визнані неповажними.

В порушення вимог п.2 ч.2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі не зазначено представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, його місце проживання, що позбавляє апеляційний суд можливості повідомити представника про розгляд справи.

Також, апеляційна скарга ОСОБА_1 не була оплачена судовим збором.

Із зазначених підстав ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року залишено без руху, надано строк тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до апеляційного суду Запорізької області заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року із зазначенням інших підстав для поновлення строку, надано строк п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до апеляційного суду Запорізької області оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 267,96 грн., апеляційної скарги із зазначенням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, його місце проживання, з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у розгляді справи.

ОСОБА_1 було надано апеляційну скаргу із зазначенням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, його місце проживання, з копіями апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у розгляді справи та квитанцію про сплату судового збору, таким чином, в цій частині вимоги ухвали судді Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року виконані.

Також ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 було надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що з 28 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 перебувала в денному стаціонарі Михайлівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини №3 із діагнозом: гіпертонічна хвороба кризової течії, на підтвердження чого до заяви долучено відповідну довідку від 21 березня 2017 року.

Проте, ОСОБА_1 не були зазначені обставини, які перешкоджали їй звернутись з апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року з 07 листопада 2015 року по 03 березня 2017 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року надано ОСОБА_1 додатковий строк тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до апеляційного суду Запорізької області заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку.

До Апеляційного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій представник ОСОБА_2 додатково зазначив, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, юридично необізнаною, самостійно представляла свої інтереси, в квітні 2016 року зверталась до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики до іншої особи, який ухвалою суду першої інстанції від 09 березня 2017 року залишено без розгляду.

Вказані ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення не свідчили про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строку, тому були визнані судом неповажними.

Посилання ОСОБА_1 на її юридичну необізнаність також не є об'єктивною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

З часу отримання повного тексту рішення суду, тобто з 19 жовтня 2015 року, з врахуванням часу перебування на лікуванні з 28 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року, ОСОБА_1 мала реальну можливість визначитися зі своїми правами та в межах визначеного законом строку подати апеляційну скаргу.

За таких обставин, ОСОБА_1 не було доведено наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки.

Із зазначених підстав ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 03 травня 2017 року надано ОСОБА_4 додатковий строк тридцять днів з дня отримання копії цієї ухвали для направлення до апеляційного суду Запорізької області заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку.

До Апеляційного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, в якій представник ОСОБА_2 зазначив, що було доведено поважність пропуску десятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду через перебування в денному стаціонарі Михайлівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини №3, надання додаткових доказів поважності пропуску всього терміну цивільне процесуальне законодавство не вимагає.

Вказані доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ЦПК України.

За приписами ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ст.ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст. 11, ч. 3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч. 1 ст. 294 ЦПК України).

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Аналогічна правова ситуація має місце і в цій справі.

ОСОБА_1 не навела мотивів, за якими можливо визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги, які перешкоджали їй звернутись з апеляційною скаргою до 03 березня 2017 року.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Посилання на те, що цивільне процесуальне законодавство не вимагає надання доказів поважності пропуску всього терміну, не ґрунтуються на вищезазначених вимогах законодавства.

Поновлення процесуального строку апеляційного оскарження судового рішення майже через півтора року після набуття ним законної сили без доведеності поважності причин пропуску строку призведе до порушення принципу правової визначеності та порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.3 ст.297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 297 ЦПК України про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, залишення апеляційної скарги без руху або повернення скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року необхідно відмовити на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: А.В. Дашковська