Справа № 236/2706/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.

при секретарі Ковнєровій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.02.2016 року помер чоловік позивачки, ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Трансформаторна, 36. с. Торське, Лиманського району, Донецької області; земельну ділянку площею 0,5824 га, призначену для: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і кадастровий номер :02:000:0421) площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :02:000:0422), площею 0,3324 га, які розташовані по вул. Трансформаторна, 36, с. Торське, Лиманського району, Донецької області. Вказані земельні ділянки належали померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ДН № 159176, виданого 14.11.1997 року Кіровською селищною радою.

Після смерті ОСОБА_2 позивачка є єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які реалізували свої спадкові права, немає.

Однак постановою від 01.09.2017 року, державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позивачу у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину було відмовлено з тих підстав, що спадкоємицею для оформлення спадкових прав на земельні ділянки, площею - 0,5824 га, які розташовані у с. Торське, вулиця Трансформаторна, 36, Лиманського району, був наданий державний акт серії І-ДН № 159176, виданий Кіровською селищною Радою 14 листопада 1997 року, в якому є дописки. Відповідно до пункту 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року, зареєстровано в Мін'юсті України 04 червня 1999 року за № 354/3647 - усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки, а також у державному акті невірно вказане прізвище померлого замість ОСОБА_2 вказано ОСОБА_2.

Тобто на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказану спадщину.

Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити(а.с.92).

Представник відповідача обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності(а.с.91), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи(а. с.88), в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду(а.с.90).

Дослідивши надані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Хабаровськ, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11) 25.12.1991 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 159176, виданого 14.11.1997 року, Кіровською селищною радою(а.с.13), ОСОБА_2, був власником земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і кадастровий номер :02:000:0421) площею 0,2500 га та для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :02:000:0422), площею 0,3324 га.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2, помер 25 лютого 2016 року, про що Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій зроблено відповідний актовий запис № 174 від 26.02.2016 року(а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2. спадкоємницею першої черги є позивачка по справі - дружина померлого спадкодавця, яка проживала зі спадкоємцем на момент його смерті(а.с.11,14).

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 01.09.2017 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємицею для оформлення спадкових прав на земельні ділянки, площею - 0,5824 га, які розташовані у с. Торське, вулиця Трансформаторна, 36 (тридцять шість), Лиманського району, був наданий державний акт серії ТДН № 159176, виданий Кіровською селищною Радою 14 листопада 1997 року, в якому є дописки. Відповідно до пункту 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року, зареєстровано в Мін'юсті України 04 червня 1999 року за № 354/3647 - усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки, а також у державному акті невірно вказане прізвище померлого замість ОСОБА_2 вказано ОСОБА_2(а.с.80).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.04.2016 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0421, площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), вид використання: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, форма власності приватна, розташованої за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, с. Торське, вул. Трансформаторна, буд.36(а.с.17).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.04.2016 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0422, площею 0,3324 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, вид використання: для ведення особистого підсобного господарства, форма власності приватна, розташованої за адресою: Донецька область, Краснолиманський район, с. Торське, вул. Трансформаторна, буд.36(а.с.20).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори від 01.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 284, ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_2 померлого 25.02.2016 року, у тому числі з урахуванням ? частки, від якої відмовилася дочка спадкодавця- Повстяна ОСОБА_5(а.с.14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2017 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 52,1 кв.м., в тому числі житловою площею 23,5 кв.м.(а.с.16).

Відповідно до повідомлення від 26.09.2017 року Лиманської державної нотаріальної контори, на підставі заяв від ОСОБА_1 та відмови від спадщини від ОСОБА_6, заведена спадкова справа № 116/2016 після померлого 25.02.2016 року гр. ОСОБА_2, з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався(а.с.89).

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 5.1. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N 354/3647 (втратив чинність 23.08.2013 року) зазначалося, що при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

До 01.01.2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку.

З 01.01.2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Також з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр». відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. У разі потреби, підтвердити своє право власності на земельну ділянку можна буде й витягом: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру.

Згідно ч. 1ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно п. З п. 1 ст. 2 цього закону заявником є, зокрема, власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Пунктами 6 (абзац 1) та 9 (абзаці 1) Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно.

З урахуванням викладеного, виходячи із фактичних обставин справи, вставлених під час дослідження матеріалів справи, суд прийшов до висновку щодо належності спірного спадкового майна спадкодавцю, у зв'язку з чим за позивачем як за спадкоємцем першої черги підлягає визнанню право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:000:0421) та земельну ділянку площею 0,3324 га, призначену для ведення особистого селянського господарства з видом використання -ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :02:000:0422), які розташовані по вул. Трансформаторна, буд. 36, с. Торське, Лиманського району, Донецької області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:000:0421) та земельну ділянку площею 0,3324 га, призначену для ведення особистого селянського господарства з видом використання - ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :02:000:0422), які розташовані за адресою: вул. Трансформаторна, буд. 36, с. Торське, Лиманського району, Донецької області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 25 лютого 2016 року в м. Лиман, Донецької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя-