Провадження № 22ц/790/2708/17 Головуючий 1-ї інстанції - Саркісян О.А.
Справа № 644/8967/16-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат в сумі 4382 грн. 71 коп., трьох процентів річних за затримку розрахунку в сумі 638 грн. 58 коп., 10000 грн. моральної шкоди, яка спричинена тривалим невиконанням відповідачем рішення суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2012 року з відповідача на його користь було стягнуто 4743 грн. 19 коп в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та судових витрат, однак виконано це рішення було лише 01 листопада 2016 року, коли він отримав повну суму боргу.

Заочним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач є боржником, який допустив порушення грошового зобов'язання шляхом прострочення його виконання, тому зобов'язаний сплатити борг з урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 06 квітня 2012 року з відповідача на його користь було стягнуто 4743 грн. 19 коп. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, та судових витрат (а.с.3-4).

На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, який позивачем був пред'явлений до примусового виконання до Орджонікідзевського відділу ДВС м. Харкова ГУЮ в Харківській області, виконавче провадження за яким було закінчено 23 серпня 2016 року відповідно до постанови головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова ГУЮ в Харківській області у зв'язку з виконання в повному обсязі ( а.с.5).

Позивач отримав готівкою зі свого розрахункового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» суму належних за судовим рішенням коштів 01 листопада 2016 року ( а.с.6).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що при наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Указана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-3019цс15.

Доводи апеляційної скарги процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди ОСОБА_1 з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -