Справа № 396/698/17
Провадження № 2/396/394/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю: секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 до Новоукраїнської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Новоукраїнської міської ради в якій просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами під № 104 по вул.Трояндовій у м.Новоукраїнка Кіровоградської області.

Зазначив, що він з 1997 року, проживає у будинку під № 104, що в м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Трояндова, який за правом власності належав дружині, яка померла 05.01.2016 року. Заповіт не залишався, спадкова справа не заводилась, після смерті дружини не заводилась, про прийняття спадщини ніхто не звертався. Вважає, що так як користується житлом понад 20 років, самостійно проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачує комунальні послуги та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном, але право власності оформити не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, тому є підстави визнання права на спірний будинок за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, забезпечивши участь свого представника ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності та який в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просить суд його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Новоукраїнської міської ради, проти вимог позивача не заперечує.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт проживання ОСОБА_1 в даному володінні більше 20 років та не заперечили щодо розміщення споруд по межі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши позивача, представника позивача, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно витягу з рішення № 47 від 30 березня 1999 року Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області земельну ділянку 0,06 ГА для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул.Трояндовій (Р.Люксембург) № 104 було виділено ОСОБА_6 (а.с.13).

05 січня 2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується довідкою про смерть від 06.01.2016 року (а.с.10).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради позивач ОСОБА_2 користується житловим будинком № 104 в м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Трояндова,104 (а.с. 12).

Актом обстеження домоволодіння, складеним депутатом міської ради ОСОБА_7 та посвідченим секретарем Новоукраїнської міської ради від 15.08.2016 року встановлено, що ОСОБА_8 фактично з 1997 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно акту обстеження будівель та споруд від 10.04.2017 року, виданого завідувачем сектору містобудування і архітектури виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради ОСОБА_9 загальний стан будівель добрий та будинок зведений без порушень будівельних норм (а.с.17).

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

У відповідності до ст.10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органом самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади. Статтею 335 ЦК України передбачено, що набувачем безхазяйної речі є територіальна громада.

Згідно п.9 Постанови ПВСУ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Верховний Суд України в ухвалі від 10 червня 2009 року зазначив, що враховуючи положення ст.5 ЦК України про дію законів у часі та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р. Аналогічну позицію висловлював і Вищий господарський суд України, зокрема, в постанові від 22.01.2008 №8/509-НМ: "Правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001, але жодним чином не з 1998 року, як гадає скаржник".

З урахуванням того, що позивач більш як двадцять років відкрито добросовісно та безперервно користується вказаним нерухомим майном, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,27,88,168,169,212-215,292,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Узбекистан, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами під № 104 по вул.Трояндова в м.Новоукраїнка Кіровоградської області.

Судові витрати по сплаті судовогог збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.

Головуючий: В. І. Шепетько