Справа №489/915/17
Провадження №2-с/489/7/17
УХВАЛА

іменем України

17 травня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника боржника ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу,

встановив:

Заявник просить скасувати судовий наказ по справі №2-н/489/163/17, оскільки не укладав договір №603086 про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 22 жовтня 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1 не проживає та послуг з постачання теплової енергії не отримував у звязку із чим у боржника не має зобовязання по оплаті послуг з постачання теплової енергії та самої заборгованості за спожиту теплову енергію, а тому наявний спір про право.

10.03.2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ по справі №2-н/489/163/17 за заявою публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з боржника ОСОБА_2 за період з 01.10.2015 року по 01.02.2017 року в сумі 5277 грн. 66 коп., 334 грн. 29 коп. суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 75 грн. 82 коп. три відсотки річних.

Згідно з розрахунком стягувача за ОСОБА_2 станом на 16.02.2017 року існує заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.02.2017 року в сумі 5277 грн. 66 коп.

Крім того, боржнику нараховано за період з 01.10.2015 року по 01.02.2017 року 334 грн. 29 коп. інфляційних витрат та 75 грн. 82 коп. три проценти річних.

До заяви про видачу судового наказу долучено копію договору від 22 жовтня 2014 року №603086 між публічним акціонерним товариством «Миколаївська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. У зазначеному договорі відсутній підпис ОСОБА_2, є відмітка про відмову його від підпису.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. 20 вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обовязком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

З огляду на вказане, на боржника було покладено обовязок укладення договору із стягувачем на постачання теплової енергії, однак він ухилився від підписання цього договору.

Боржник відмовився від підписання зазначеного договору, однак послуги з постачання теплової енергії отримував, що підтверджено наявними в матеріалах справи нарядами ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» від 15.10.2015 року та 21.10.2016 року про підключення до тепомережі будинку по вул.Херсонське Шосе, 32 в м.Миколаєві.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таким чином, правовідносини між стягувачем та боржником за своїм змістом є зобовязальними, стягувач повинен надавати боржнику послуги з постачання теплової енергії, а останній повинен за них сплачувати.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На обґрунтування своїх вимог боржником надано лише копію заяви ОСОБА_1 від 02.12.2016 року про відключення опалення у звязку з існуванням заборгованості та неможливості надалі користуватися послугами з постачання теплової енергії. Зазначений доказ не спростовує наявність заборгованості.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є власником квартири та споживачем послуг з постачання теплової енергії в звязку із чим є боржником у зобовязальних правовідносинах, зважаючи на недоведеність ним відсутності заборгованості, в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. 105-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 10 березня 2017 року по справі №2-н/489/163/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя