РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13478/16-ц

пр. № 2/759/1150/17

31 травня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2016 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 31.05.2016 р. між відповідачами фактично був укладений договір позики, відповідно до якого, відповідач ОСОБА_3 передала відповідачу ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 52 340 грн. строком до 01 вересня 2016 р., що підтверджується відповідною письмовою розпискою складеною останнім.

Далі позивач зазначає, що 01.07.2016 р. між ним та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого остання передала позивачу право вимоги до відповідача ОСОБА_2 щодо боргу на суму 52 340 грн.

Позивач, як новий кредитор 14.09.2016 р. направив на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову претензію з вимогою про повернення суми позики в розмірі 52 340 грн., проте, до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_2 кошти не повернуті. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 49 530 грн. та 3 000 грн., передбачених Договором про відступлення права вимоги, також, позивач просить суд стягнути судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити з урахуванням письмових заперечень. які надійшли до суду 04.05.2017 р. від відповідача ОСОБА_2 (а.с. 34-35).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, 28.04.2017 р. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 31), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що відповідно з наданої позивачем копії розписки від 31.05.2016 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язався до 01.09.2016 р. повернути кошти в розмірі 52 340 грн. (а.с. 6).

Проте, суд приходить до висновку, що надана позивачем копія розписки (а.с. 6) не свідчить про виникнення між сторонами договірних зобов'язань, а саме: передачу саме відповідачкою ОСОБА_3 у борг відповідачу ОСОБА_2 коштів, а тому не приймає до уваги посилання позивача, що факт наявності спірної розписки саме у позивача підтверджує грошові зобов'язання відповідача саме перед відповідачкою ОСОБА_3, та у зв'язку зі зміною кредитора, перед позивачем ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні позивач не зміг надати суду належні пояснення та докази чому у спірній розписці відсутня інформація про особу, яка позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено факт грошових зобов'язань відповідача ОСОБА_2 перед відповідачкою ОСОБА_3, та позивачем ОСОБА_1, як новим кредитором, відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 01.07.2016 р. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не довів в судовому засіданні позивні вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 533, 624. 625, 1047, 1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії рішення.

Суддя: