Номер провадження 2/754/3223/17
Справа №754/1961/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Кузовенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - Деснянський районний відділ Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач), відповідно до якої просить визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ОСОБА_1 у вказаній квартирі зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 проте останній більше шести років у ній не проживає, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, оскільки ОСОБА_2 забравши всі свої речі виїхав на постійне місце проживання до Російської федерації у м. Москву. Відповідач участі в оплаті комунальних послуг та квартплати не приймає, у зв'язку з чим, позивач була змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судові засідання тричі не з'являвся, про дату і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомляв, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Враховуючи інтереси позивачки, суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2009 р., серії НОМЕР_1 , актовий запис № 224-С, позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки форми №3, виданої ЖБК «Індикатор-13» від 19.01.2017 р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи, а саме: позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (онука) та відповідач ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом тривалого часу в спірній квартирі не проживає, його особистих речей в жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати не приймає.

Згідно з Актами від 20.02.2015 р., 17.11.2015 р., 22.12.2016 р., обстеження сусідами вказаної квартири позивача, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 під час обстеження був відсутній (а.с. 8-10).

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі позивача.

Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316-319, 321 Цивільного Кодексу України, визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним, права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не проживає у вищезазначеному жилому приміщенні понад встановлений законом строк без поважних причин, а саме більше шести років, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169 ч. 4, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - Деснянський районний відділ Головного управління державної реєстраційної міграційної служби в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: