АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

21 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року,

встановила:

у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням уточнень, розірвати договори банківського вкладу, укладені між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» та стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму вкладів в розмірі 109 323 грн. 97 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що він 20.05.2016 р. уклав з ПАТ «Банк Михайлівський» договори банківського вкладу:

- №980-035-000242843 на сорок тисяч грн.;

- №980-035-000242803 на двадцять п'ять тисяч грн.;

- №980-035-000242779 на сорок тисяч грн.

Крім того, він мав платіжно-кредитну картку МТС НОМЕР_1, на якій знаходилось 15 419 грн. 48 коп. та платіжну картку Ощадний рахунок НОМЕР_2, на якій знаходилось 3 694 грн. 83 коп. Загальна сума вкладів становила 124 114 грн. 34 коп. 25.05.2016 р. всі рахунки позивача були заблоковані. В зв'язку з цим позивач просив розірвати вказані договори банківського вкладу, розірвати договори про відкриття банківського рахунку та обслуговування банківської картки фізичної особи, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський». В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив також стягнути на його користь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» кошти в сумі 109 323 грн. 97 коп., оскільки йому було виплачено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 14 790 грн. 97 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Правління НБ України від 12.07.2016 р. №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Тому виплата коштів за вкладами в межах граничної розміру відшкодування здійснюється за процедурою, визначеною в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 15, 16, 1058 ЦК України.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

В ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до функцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб віднесено здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку відповідно до положень ст. 28 вказаного Закону.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про розірвання договорів та стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за договорами є неналежним способом захисту його права та суперечить спеціальній процедурі, визначеній у вказаному Законі.

В ст. 58 Закону передбачено, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду. Тому в разі незгоди з розміром відшкодування за вкладом позивач вправі оскаржити таке рішення до суду в порядку адміністративного судочинства. В п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 р. №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» дано роз'яснення, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 520/9644/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7939/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.