АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Дніпро

30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної Служби України з питань харчових продуктів та захисту прав споживачів Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання наказу незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до Державної Служби України з питань харчових продуктів та захисту прав споживачів Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання наказу незаконним та його скасування /а.с.1-6/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.110-119/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про його скасування /а.с.121-131/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Частиною 1 статті 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до ч.3 ст. 41 КЗпП України, розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що звільнення є одним із видів дисциплінарного стягнення.

Положеннями ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для розірвання трудового договору з працівником, що виконує керівні функції за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України є свідоме здійснення ним певної дії або бездіяльності, що порушує чи порушило трудові обовязки, передбачені його трудовим договором, статутом, посадовими інструкціями, внутрішніми положеннями підприємства тощо. Деякі трудові обовязки можуть бути передбачені для керівника спеціальними нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 06 листопада 2014 року № 67 ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Дніпропетровської міської державної лікарні ветеринарної медицини з 07 листопада 2014 року.

Відповідно до Положення про Дніпропетровську міську державну лікарню ветеринарної медицини (Нова редакція), затвердженого начальником Головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області ОСОБА_3 25 червня 2015 року, Дніпропетровська міська державна лікарня ветеринарної медицини є державною установою ветеринарної медицини для здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних та інших протиепізоотичних заходів і підпорядковується Головному управлінню ветеринарної медицини в Дніпропетровській області та управлінню ветеринарної медицини в м. Дніпропетровську. Лікарня у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, Державного комітету ветеринарної медицини України, головним управлінням ветеринарної медицини в Дніпропетровській області, міста та цим Положенням.

Відповідно до п.4.3 Положення, основним завданням лікарні є, серед іншого, реалізація заходів щодо додержання ветеринарно-санітарних вимог, установлених законодавством.

Пунктом 7 Положення передбачені обовязки начальника лікарні, який серед іншого, організовує роботу лікарні, розподіляє обовязки між спеціалістами ветеринарної медицини і затверджує посадові інструкції працівників лікарні.

Відповідно до п.6 Положення, начальник призначається і звільняється з посади начальником головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів утворена шляхом перетворення Державної ветеринарної фіто санітарної служби і приєднанням до Служби, що утворюється, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів і Державної санітарно-епідеміологічної служби та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667 затверджено Положення про Державну Службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, згідно якого усі повноваження, функції, права, обовязки органів ветеринарної медицини перейшли до цієї Служби.

Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області утворено як територіальний орган Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів відповідно до Наказу Державної Служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 29 лютого 2016 року № 18 «Про утворення Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області» і керується Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 15 лютого 2016 № 45 «Про затвердження положень про територіальні органи Державної Служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів».

З огляду на наведене, Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області є правонаступником головного управління ветеринарної медицини в Дніпропетровській області, та, відповідно, має повноваження на звільнення позивача.

Наказом в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області ОСОБА_4 № 191-К від 14 липня 2016 року звільнено ОСОБА_2 з займаної посади начальника Дніпропетровської міської державної лікарні ветеринарної медицини у звязку з однократним грубим порушенням ним посадових обовязків 14 липня 2016 року, відповідно ч.1 п.1 ст.41 КЗпП України.

З вказаного наказу вбачається, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на підставі заяв ТОВ «Ласунка», ПАТ «Комбінат «Придніпровський» встановлено, що Дніпропетровською міською державною лікарнею ветеринарної медицини (начальник ОСОБА_2) самочинно, у порушення вимог чинного законодавства видаються ветеринарні свідоцтва на продукти харчування тваринного походження, у числі для реалізації за кордоном. Згідно вимог Законів України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», «Про адміністративні послуги» документ «ветеринарне свідоцтво» відноситься до категорії дозвільних документів, процедура отримання яких повинна здійснюватися через адміністраторів дозвільних центрів, а порядок видачі прописаний у відповідних інформаційних та технологічних картках установи, яка готує такі документи для дозвільних центрів. Як встановлено з огляду виданих Дніпропетровською міською державною лікарнею ветеринарної медицини ветеринарних свідоцтв ТОВ «Ласунка»: від 08 липня 2016 серії Г-04 № 017518, від 11 липня 2016 серії Г-04 № 017522, Г-04 № 017523, Г-04 № 017521, Г-04 № 017519, Г-04 № 017520, від 12 липня 2016 серії Г-04 № 017526, Г-04 № 017525, Г-04 № 017524, Г-04 № 017527; ПАТ «Комбінат «Придніпровський»: від 11 липня 2016 року серії Г-04 № 017550, встановлено, що такі ветеринарні свідоцтва видані самостійно Дніпропетровською міською державною лікарнею ветеринарної медицини, а будь-які ознаки отримання цих документів через адміністраторів дозвільних центрів відсутні. Начальником Дніпропетровської міської державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 не організовано в установі видачу дозвільних документів (ветеринарного свідоцтва) у відповідності до вимог чинного законодавства, та через адміністраторів дозвільних центрів, що є порушенням ним як керівником, посадових обовязків.

Згідно акту від 12 липня 2016 року, складеному працівниками Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області начальником управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства ОСОБА_5, завідувачем сектору управління персоналом ОСОБА_6, завідувачем сектору правового забезпечення ОСОБА_7, та в присутності працівників головного бухгалтера ОСОБА_8, фельдшера ветеринарного ОСОБА_9, з якого вбачається, що позивачу було запропоновано надати письмове пояснення з приводу безпосередньої видачі Дніпропетровською міською державною лікарнею ветеринарної медицини ТОВ «Ласунка» ветеринарних свідоцтв від 08 липня 2016 серії Г-04 № 017518, від 11 липня 2016 серії Г-04 № 017522, Г-04 № 017523, Г-04 № 017521, Г-04 № 017519, Г-04 № 017520, від 12 липня 2016 серії Г-04 № 017526, Г-04 № 017525, Г-04 № 017524, Г-04 № 017527; ПАТ «Комбінат «Придніпровський»: від 11 липня 2016 року серії Г-04 № 017550, будь-які ознаки отримання цих документів через ЦНАП Дніпропетровської міської ради; інформаційні та технологічні картки про надання адміністративних послуг Дніпропетровською міською державною лікарнею ветеринарної медицини та накази про затвердження цих документів; документи про організацію та здійснення контролю за роботою державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи, яка розташована та здійснює свою діяльність на території торгівельно-сервісного центру «Трофімовський». ОСОБА_2 відмовився надавати будь-які пояснення, у тому числі і письмові, та надавати будь-які документи для ознайомлення, а також ксерокопії.

Так порядок видачі ветеринарних свідоцтв врегульовано Законами України від 06.09.2005 № 2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», від 06.09.2012 № 5203 «Про адміністративні послуги», від 19.05.2011 № 3392 «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», від 25.06.1992 № 2498-XII «Про ветеринарну медицину».

Нормами ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Дозвільні органи - субєкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Згідно ст. 2 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб'єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність. Дія цього Закону не поширюється на відносини у сфері ліцензування господарської діяльності (крім відносин щодо видачі документів дозвільного характеру, необхідних для отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності), охорони державного кордону, державної митної справи, державного експортного контролю, державного регулювання ринків фінансових послуг, охорони державної таємниці (провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею), захисту економічної конкуренції, а також на дозвільну систему, що поширюється на операції зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими матеріалами і речовинами, сильнодіючими отруйними речовинами, дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії, дозвільну діяльність у сфері цивільної авіації. Видача, анулювання, поновлення ветеринарних документів здійснюються відповідно до цього Закону з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ветеринарну медицину" та Законом України "Про безпечність та якість харчових продуктів".

Процедура видачі дозвільного документу «ветеринарне свідоцтво» врегульована Законом України від 06.09.2012 № 5203-VI «Про адміністративні послуги», яким врегульовані правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг.

Вимоги вказаного закону поширюються на надання субєктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких субєкту звернення, а також обєкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Порядок надання адміністративних послуг врегульовано ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги», відповідно якого адміністративні послуги надаються субєктами надання адміністративних послуг безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Статтею 8 Закону України «Про адміністративні послуги» субєктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо субєктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується. Інформаційна картка адміністративної послуги, що надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, іншого державного органу, їх посадовими особами, які уповноважені відповідно до закону надавати адміністративну послугу, затверджується на підставі типової інформаційної картки, затвердженої відповідним центральним органом виконавчої влади, іншим державним органом. Інформаційна картка адміністративної послуги містить інформацію про: 1) субєкта надання адміністративної послуги та/або центр надання адміністративних послуг (найменування, місцезнаходження, режим роботи, телефон, адресу електронної пошти та веб-сайту); 2) перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги; 3) платність або безоплатність адміністративної послуги, розмір та порядок внесення плати (адміністративного збору) за платну адміністративну послугу; 4) строк надання адміністративної послуги; 5) результат надання адміністративної послуги; 6) можливі способи отримання відповіді (результату); 7) акти законодавства, що регулюють порядок та умови надання адміністративної послуги. Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується субєктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому субєктів звернень. Технологічна картка адміністративної послуги містить інформацію про порядок надання адміністративної послуги. У технологічній картці адміністративної послуги зазначаються: 1) етапи опрацювання звернення про надання адміністративної послуги; 2) відповідальна посадова особа; 3) структурні підрозділи, відповідальні за етапи (дію, рішення); 4) строки виконання етапів (дії, рішення). Вимоги до підготовки технологічної картки адміністративної послуги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Закон покладає певні обовязки на субєкт надання адміністративної послуг, а саме облаштування у місцях прийому субєктів звернень інформаційних стендів із зразками відповідних документів та інформації в обсязі, достатньому для отримання адміністративної послуги без сторонньої допомоги; створення та функціонування веб-сайтів, на яких розміщується інформація про порядок надання відповідних адміністративних послуг, режим доступу до приміщення, в якому здійснюється прийом субєктів звернень, наявність сполучення громадського транспорту, підїзних шляхів та місць паркування; здійснення посадовими особами прийому субєктів звернень згідно з графіком, затвердженим керівником відповідного субєкта надання адміністративних послуг. Кількість годин прийому субєктів звернень має становити не менше 40 годин на тиждень, у тому числі в суботу - не менше шести годин; надання субєкту звернення, який звернувся за допомогою засобів телекомунікації (телефону, електронної пошти, інших засобів звязку), інформації про порядок надання адміністративних послуг; видання довідково-інформаційних матеріалів про адміністративні послуги та безоплатне поширення таких матеріалів у приміщеннях, в яких здійснюється прийом субєктів звернень; облаштування скриньки для висловлення субєктами звернень зауважень і пропозицій щодо якості надання адміністративних послуг, проведення щорічного аналізу таких зауважень і пропозицій, вжиття відповідних заходів.

Таким чином встановивши наведені обставини на підставі надані сторонами доказів та враховуючи наведені норми закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені заявлених позивних вимог, оскільки позивачем видавались документи дозвільного характеру, якими є ветеринарні свідоцтва, всупереч встановленим вимогам Законів України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про адміністративні послуги». Так, зі змісту наказу № 191-К від 14.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 не організовано в установі видачу дозвільних документів (ветеринарного свідоцтва) у відповідності до вимог чинного законодавства, та через адміністраторів дозвільних центрів, що є порушенням ним як керівником, посадових обовязків. Тобто, заяви на видачу ветеринарних свідоцтв та видача документів дозвільного характеру через адміністраторів Центрів на дання адміністративних послуг міста Дніпра не здійснювалась.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_10