Справа № 396/1646/17
Провадження № 2-о/396/121/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2017 року суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Кухарська Наталія Анатоліївна, перевіривши виконання вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Новоукраїнське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ :

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, заінтересована особа: Новоукраїнське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що вищевказану заяву слід повернути заявнику за наступних підстав.

Згідно із ст. 235 ч. 3 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява підписана ОСОБА_2, як представником заявника.

На підтвердження повноважень від імені ОСОБА_1, представником заявника надано: копію довіреності від 01.08.2017 року, за якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2, бути його представником у відповідних уповноважених органах Новоукраїнського пенсійного фонду та Новоукраїнського архівного відділу, інших установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань оформлення його пенсійної справи, але даною довіреністю взагалі не передбачено представництво в судах та право пред'явлення позовів (заяв).

Згідно із до ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Категорія "повноваження" має істотне значення для визначення правосуб'єктності представника, який, не маючи повноважень, не може вважатися таким. Наявність повноваження у представника є обов'язковою умовою виникнення процесуального представництва, з огляду на яке представник наділяється відповідними правами та обов'язками, і в межах визначених повноважень здійснює процесуальні дії. Таким чином, повноваження представника визначає конкретний зміст процесуальних відносин, звісно, разом із цивільними процесуальними нормами. Повноваження представника у суді є відносним суб'єктивним правом представника здійснювати від імені особи, яку представляють, визначені процесуальні дії, які породжують правові наслідки безпосередньо для особи, яку представляють, в її відносинах із судом, і одночасно обов'язком здійснити зазначені дії для законного представника.

Як вбачається з довіреності від 01.08.2017 року, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2повноваження представляти його інтереси перед всіма юридичними та фізичними особами з питань оформлення його пенсійної справи, але безпосередньо в судах (будь-якої ланки судової системи) таких повноважень не надав.

Таким чином, подана до суду заява у порядку окремого провадження підписана ОСОБА_2, яка не має повноважень на підписання вказаної заяви окремого провадження та на представлення інтересів ОСОБА_1 в суді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відповідно до ст. 121 ч. 3 п. 3 ЦПК України, заява повертається у випадку, якщо заява від імені позивача подана особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З огляду на викладене, вважаю, що наявні законні підстави для повернення заяви.

Відповідно до ст. 121 ч. 5 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В зв'язку з наведеним, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, заявник має право повторного звернення до суду із заявою у порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 208-210, 235 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Новоукраїнське об"єднане управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, - повернути заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу суду разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Н. А. Кухарська