Справа №591/6402/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/884/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сумської міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради, управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради, департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, управління «Інспекція з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнила, мотивуючи вимоги тим, що 01 січня 2015 року близько 21-00 години вона разом із сімєю йшла по вул. Соборній у м. Суми і коли порівнялась з магазином «Попелюшка» по вул. Соборній, 38, з однієї сторони, та магазинами «Фото» і «Ломбард» по вул. Соборній, 43, з другої сторони, то підсковзнулась на неприбраній від льоду поверхні тротуару і впала на спину, вдарившись головою.

05 січня 2015 року вона звернулась до нейрохірургічного відділення Сумської обласної клінічної лікарні, де їй зробили компютерну томографію і встановили діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма, неконсолідований лінійний перелом лобної кістки» і запропонували стаціонарне лікування, від якого вона відмовилась, так як перебувала на обслуговуванні в лікарні УМВС. Після цього, протягом наступних двох місяців вона знаходилась на лікуванні в лікарні УМВС, де придбавала ліки, проходила курс лікування та медичні обстеження за призначенням лікаря.

Посилаючись на те, що відповідачі не забезпечили організацію благоустрою міста, належного утримання вулиці, що стало безпосередньою причиною нещасного випадку, який з нею стався, тому вважає, що відповідачі мають нести перед нею солідарну відповідальність за заподіяну з їх вини майнову шкоду, оскільки вона тратила свої кошти для придбання ліків та на медичні послуги.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідачів, в результаті чого вона отримала травму і більше двох місяців не могла працювати, стан її здоровя значно погіршився, у звязку з чим змушена була звертатися за медичною допомогою та понесла душевні страждання. Також після падіння вона боїться їздити на велосипеді, їхати в громадському транспорті, йти, щоб не впасти, не відчуває запахів, тобто, їй була заподіяна і моральна шкода також.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на її користь заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 24360 грн. та моральну шкоду в сумі 24360 грн., а також судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 5123 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування витрат на ліки, 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 497 грн. 20 коп., витрати за проведення медичної експертизи в сумі 1785 грн. 19 коп. та 550 грн. судових витрат.

Вказане рішення суду відповідач управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі управління, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених до них позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не обґрунтував свого висновку з приводу того, що дорожнє покриття по вулиці Соборній у м. Суми станом на 01 січня 2015 року не було розчищено від снігу і льоду та не дав належної оцінки наданим управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства доказам щодо вжиття ними всіх необхідних заходів по прибиранню від снігу і льоду вулиці Соборної у м. Суми, що виключає факт наявності їх вини в ситуації, яка сталася з позивачкою. Відтак, відповідач вважає, що у звязку з недоведеністю протиправності його дій, відсутній і причинно-наслідковий звязок між такою поведінкою та наслідками у вигляді травми позивача і отриманою нею шкодою.

Крім того, управління посилається на те, що є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не є балансоутримувачем обєктів дорожнього господарства, а виступає лише в якості замовника з організації проведення благоустрою міста, зокрема, будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонтів доріг міського значення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача управління капітального будівництва та дорожнього господарства ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, а також пояснення представника відповідачів ОСОБА_5 міської ради, виконавчого комітету Сумської міської ради ОСОБА_6 та представника відповідача департаменту інфраструктури міста ОСОБА_7 про вирішення справи на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 січня 2015 року близько 21-00 години позивачка ОСОБА_3, проходячи із сімєю по центральній частині вул. Соборної у м. Суми між магазином «Попелюшка» по вул. Соборній, 38, з однієї сторони, та магазинами «Фото» і «Ломбард» по вул. Соборній, 43, з другої сторони, підсковзнулась на неприбраній від льоду і необробленій поверхні вулиці і впала спиною, ударившись головою об дорожнє покриття (плитку), внаслідок чого отримала закриту черепно-мозкову травму, неконсолідований лінійний перелом лобної кістки (т.1, а.с. 5, 6).

Відповідно до інформації, наданої Державною установою «Територіальне медичне обєднання МВС України по Сумській області» від 04 січня 2016 року за № 55/39-4, ОСОБА_3 проходила курс амбулаторного лікування в поліклініці ДУ «ТМО МВС України по Сумській області» за період з 12 січня 2015 року по 13 березня 2015 року у лікаря-невропатолога з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма (01 січня 2015 року), забій головного мозку, лінійний перелом лобної кістки з продовженням по сагінальному шву, ДЕП 1-2 ст. з помірно вираженою атрофією півкуль головного мозку. Крім того, з 10 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 проходила курс стаціонарного лікування в цій же лікарні з діагнозом: наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми (від 01 січня 2015 року) забою головного мозку, лінійного перелому лобної кістки з продовженням по сагінальному шву з помірною атрофією півкуль мозку та мозочку, низхідною атрофією зорових нервів, помірним лікворо-гіпертензивним та стійким астено-цефалгічним синдромами, синкопальними станами (в анамнезі) (т.1, а.с. 24, 25, 129, 148).

Як вбачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи від 04 липня 2016 року за № 118, станом на 05 січня 2015 року у ОСОБА_3 мала місце закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку легкого ступеню, лінійний перелом лобної кістки з продовженням по ходу сагінального шву, яка могла бути спричинена 01 січня 2015 року. Закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася лінійним переломом лобної кістки з продовженням по сагінальному шву, за ознакою небезпеки для життя кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження. Лінійний перелом лобної кістки з продовженням по сагінальному шву утворився внаслідок дії тупих предметів (предмета) з переважаючою контактуючою поверхнею і міг утворитися при падінні на площину, що не суперечить свідченням позивачки про падіння та удар головою об плитку 01 січня 2015 року (т.2, а.с. 7-16).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що відповідач управління капітального будівництва та дорожнього господарства не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили факт належного утримання вулиці Соборної у м. Суми станом на 01 січня 2015 року, неналежний стан якої став причиною падіння позивачки і отримання нею травми.

Покладаючи обовязок по відшкодуванню завданої позивачці матеріальної та моральної шкоди саме на вказаного відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради здійснює повноваження власника щодо управління обєктами дорожнього господарства комунальної власності міста Суми, тому саме воно несе відповідальність за завдану позивачці майнову і моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виходячи з вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 1166 та 1167 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до положень ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ст.ст. 16, 17, 18, п.2 ст. 19, п.4 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» йдеться про те, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Разом з тим, вимогами ст.ст. 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Як передбачено п.п.1, 2 п.а) ст. 30 вказаного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження, зокрема:

- управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;

- організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Крім того, виходячи з положень п.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання обєктів благоустрою.

Статтею 13 цього ж Закону передбачено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання обєктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких обєктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт обєкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Також вимогами ч.ч.1, 2 ст. 28-1 вказаного Закону передбачено, що власники або балансоутримувачі обєктів благоустрою вулично-дорожньої мережі населених пунктів забезпечують її утримання відповідно до Правил утримання вулично- дорожньої мережі населених пунктів та технічних засобів регулювання дорожнього руху, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Власник або балансоутримувач обєкта благоустрою вулично-дорожньої мережі населеного пункту забезпечує утримання такого обєкта з необхідною кількістю машин, механізмів, спеціалізованої техніки, посипних матеріалів та реагентів.

Як вбачається з довідки управління майна та комунальної власності Сумської міської ради від 25 листопада 2015 року за № 08.01-18/5040, проїжджа частина, тротуари та східці на вул. Соборній в м. Суми обліковуються на балансі департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради (т.1, а.с. 72), хоча відповідно до п.п. 1.1, 3.1.9 Положення про департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 05 листопада 2014 року за № 3713-МР, департамент інфраструктури міста Сумської міської ради є виконавчим органом Сумської міської ради і утворюється Сумською міською радою, їй підзвітний та підконтрольний, а також підпорядкований виконавчому комітету Сумської міської ради та Сумському міському голові та оперативно підпорядкований заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради згідно з розподілом обовязків.

Основними завданнями Департаменту є, зокрема, здійснення заходів з благоустрою міста (п. 3.1.9 Положення), але при цьому виконує функції щодо організації забезпечення виконання державних і місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою міста (п. 3.2.55 Положення) (т.1, а.с. 184-189).

В той же час, серед завдань та функцій управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, визначених Положенням про управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 19 грудня 2012 року за № 2009-МР з наступними змінами і доповненнями, передбачено, зокрема, наступне:

- організовує будівництво, реконструкцію, капітальний та поточний ремонт доріг міського значення та інженерних споруд на них;

- здійснює повноваження власника щодо управління обєктами дорожнього господарства комунальної власності м. Суми;

- розміщує замовлення на будівництво, реконструкцію, капітальний та поточний ремонт доріг міського значення;

- за погодженням з міським головою на договірних засадах надає послуги замовника підприємствам і організаціям незалежно від форм власності та окремим громадянам; здійснює господарську та посередницьку діяльність, яка передбачена чинним законодавством України;

- самостійно розпоряджається коштами, що передбачені у вартості будівництва обєктів на здійснення функцій замовника та коштами, які надходять від іншої діяльності (т.1, а.с. 199-202, 203, 204).

Отже, виходячи з вимог Закону України «Про автомобільні дороги» стосовно того, що управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів це організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, а саме вказані роботи відносяться до функцій управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, яке до того ж, здійснює і повноваження власника щодо управління обєктами дорожнього господарства комунальної власності міста Суми, тому зазначений відповідач має нести відповідальність за відшкодування шкоди користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначений відповідач у даній справі, який має нести перед позивачкою відповідальність за заподіяні їй збитки та моральну шкоду, що виникли через незадовільний стан дороги по вулиці Соборній у м. Суми станом на 01 січня 2015 року, а не інші відповідачі, в тому числі і не департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, так як організацією здійснення заходів з благоустрою міста на той період, в тому числі і щодо належного утримання дороги на вулиці Соборній у м. Суми, займалось управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, що вбачається з матеріалів справи.

Що стосується довідки управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради стосовно того, що відповідальність за обслуговування проїжджої частини по вул. Соборній має нести департамент інфраструктури міста Сумської міської ради (т.1, а.с. 72), то воно спростовується матеріалами справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради в межах своїх повноважень 29 грудня 2014 року уклало договір з КП «Шляхрембуд» Сумської міської ради за № 80/14 з метою надання послуг з утримання вулично-дорожньої мережі та штучних споруд (т. 1, а.с. 67-71).

За умовами вказаного договору, технічних завдань, переліку вулиць, площ, тощо, проїжджа частина яких підлягає зимовому утриманню в м. Суми, подорожніх листів вантажного автомобіля, актів виконаних робіт, в тому числі і по вул. Соборній у м. Суми за січень 2015 року, комунальне підприємство мало взимку здійснювати прибирання снігу з міських вулиць, в тому числі і з вулиці Соборної, та проводити оброблення вулиць протиожеледними засобами, отримувало плату, визначену договором, за здійснення вказаних робіт (т. 1, а.с. 67-71, 91-92, 93, 94-95, 96-107).

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що управління, уклавши відповідний договір з КП «Шляхрембуд», стороною якого позивачка не є, має відповідати перед останньою за заподіяння їй шкоди, так як воно по відношенню до виконавця робіт є контролюючим органом, тому і має відповідати за належне утримання доріг та забезпечення умов для безпечного користування ними.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в діях відповідача управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради ознак неправомірності, як однієї з підстав цивільно-правової відповідальності за завдану позивачці шкоду, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів, так як висновки суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів про належне утримання дорожнього покриття вулиці Соборної у м. Суми є законними і обґрунтованими.

Зокрема, із затвердженого КП «Шляхрембуд» переліку маршрутів руху піскотрусів при посипанні міських доріг антиожеледною сумішшю вбачається, що вул. Соборна відноситься до маршруту № 4 (т.1, а.с. 93).

Проте, згідно даних подорожнього листа № 22039 від 31 грудня 2014 року для посипання вулиць міста за маршрутами №№ 4, 3, 2 було виконано три рейси, з яких робота з обладнанням була здійснена 15 км, без обладнання 65 км, а всього загальний пробіг 80 км (т.1, а.с. 95 на звороті).

А за даними подорожнього листа № 22145 від 01 січня 2015 року для посипання вулиць міста за маршрутами №№ 3, 4 був виконаний один рейс, під час якого була виконана робота з обладнанням протягом 10 км, без обладнання 30 км, а всього загальний пробіг 40 км (т.1, а.с. 94 на звороті).

З урахуванням зазначеного та обставин того, що в подорожньому листі не конкретизовано, які саме ділянки маршруту були здійснені працівниками КП «Шляхрембуд» без обладнання, а які з обладнанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами не доведено обставини належного утримання вулиці Соборної на день отримання позивачкою пошкодження.

Посилання управління в скарзі на те, що позивачка у встановленому порядку не довела заподіяння їй шкоди саме в зазначеному нею місці, де відбулось падіння, і при вказаних нею обставинах, є необґрунтованими, оскільки даний факт підтверджується показами свідків, повідомленням Сумської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги про те, що 01 січня 2015 року в 21 годині 20 хв. до них надійшов виклик за № 225 про виїзд за адресою: м. Суми, вул. Соборна, 48, а потім виклик було відмінено (т.1, а.с. 142).

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки є зацікавленими особами колегія суддів до уваги не приймає, так як їх покази не спростовуються і іншими доказами, що є в матеріалах справи.

В той же час, відповідачі всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надали доказів на підтвердження того, що позивачка отримала травму в іншому місці та з її вини і за інших обставин.

Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою відповідачів та наслідками у вигляді заподіяння позивачці шкоди також не заслуговують на увагу колегії суддів як такі, що є безпідставними.

Щодо розміру відшкодування завданої позивачці моральної шкоди в сумі 3000 грн., то колегія суддів вважає, що він є виваженим і становить адекватну компенсацію в рахунок заподіяного позивачці. При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з характеру і глибини моральних страждань позивачки, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя внаслідок отриманої травми. До того ж, як вбачається з апеляційної скарги, відповідач розмір відшкодування моральної шкоди не оскаржує.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині стягнення на користь позивачки витрат на ліки в сумі 5123 грн. 96 коп., так як їх розмір має бути визначений на підставі довідки КП Сумської обласної ради «Суми-Фарм» від 02 березня 2016 року за № 88, якою була надана інформація щодо вартості лікарських засобів згідно наданого переліку станом за січень-березень 2015 року та листопад 2015 року (т.1, а.с. 240, 241), з урахуванням придбаних позивачкою і використаних нею ліків за вказівкою лікаря медичної установи, де вона проходила курс лікування, про що зазначено у відповідній медичній довідці (т.1, а.с. 148).

Вказана інформація від ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Сумській області» свідчить про наявність допустимих доказів для підтвердження факту придбання вказаних ліків за визначеною у довідці ціною, у зазначеній вище аптеці і за період з 12 січня 2015 року по 13 березня 2015 року та за період з 10 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, що становить 3219,68 грн. + 1116,75 грн. = 4045,40 грн., як просила у позові ОСОБА_3

Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду про віднесення витрат, сплачених позивачкою за проведення компютерної томографії головного мозку в сумі 550 грн. до судових витрат, оскільки в силу положень ст. 22 ЦК України вони є збитками, які потратила позивач для відновлення свого порушеного права, тобто за своєю суттю є майновою шкодою.

Отже, всього на користь позивачки з управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради має бути відшкодовано збитків на суму 4594 грн. 40 коп. (4045,40 + 550).

Що стосується стягнутих судом першої інстанції витрат за проведення судової медичної експертизи та витрат за судовий збір, то вони мають залишатись без змін, так як суд з цього приводу навів відповідні обґрунтування.

За таких обставин, коли суд першої інстанції дещо помилився при визначенні заподіяного позивачці розміру збитку за придбання ліків та проходження медичного обстеження, внаслідок чого були порушені норми матеріального права, тому в зазначеній частині рішення суду необхідно змінити, тим самим, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2017 року в даній справі змінити.

Стягнути з управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 4594 грн. 40 коп., судовий збір в сумі 497 грн. 20 коп., витрати за проведення судово-медичної експертизи в сумі 1785 грн. 19 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -