Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/914/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.06.2017смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

при секретареві: Маковецькій Л.А.,

за участю представників: ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 03.11.2006року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 105МФ/2006. За умовами кредитного договору банк зобовязався надати ОСОБА_4 кредит в сумі 16000доларів США на термін до 02.11.2009р., а позичальник в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, визначеному кредитним договором. Відповідно до умов договору у випадку порушення зобовязань позичальником, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між банком та ОСОБА_5 , а також між банком та ОСОБА_6, були укладені договори поруки, за умовами яких поручителі несуть відповідальність перед банком в солідарному порядку з позичальником.

Банк зі своєї сторони виконав свої зобов"язання за договором, надавши ОСОБА_4 кредит в розмірі, обумовленому в договорі. Відповідач в порушення умов договору ухиляється від виконання договірних зобовязань, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 23.09.2016р.складає 21163.2 доларів США., з яких: 4317.54 дол.США- заборгованість за кредитом; 6270.24 дол.США.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 10575.42 дол.США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням суду від 09.03.2011р. з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» була стягнута сума кредитної заборгованості в розмірі 9189.67 дол.США. Віднімаючи від загальної суми заборгованість стягнуту рішенням суду, різниця становить 11973.53 дол.США, яку відповідач в добровільному порядку сплачувати не бажає.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 11973.53 дол. США, що еквівалентно 310353.90 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує .

Відповідач ОСОБА_4 та його представник за угодою ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, але просили в задоволені позовних вимог відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст..74ч5 ЦПК України..

Представник відповідачки ОСОБА_6- ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив в задоволені позовних вимог відмовити, у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_6 В,С. його представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_6- ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2006р. між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № 105МФ/2006 .

Відповідно до умов даного договору Банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 16000доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік з кінцевим терміном повернення 02.11.2009р.

Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку, визначеному договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 03.11.2006р., банком були укладені договори поруки з ОСОБА_6 та з ОСОБА_5, відповідно до умов яких поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники в тому ж обсязі, що і позичальник.

Банк виконав свої зобовязання перед позичальником, надавши йому кредит в розмірі 16000 дол.США..

В порушення умов договору відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань стосовно щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість , яка станом на 23.09.2016р. складає 21163.2 доларів США., з яких: 4317.54 дол.США- заборгованість за кредитом; 6270.24 дол.США.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10575.42 дол.США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Рішенням Доманівського районного суду від 09.03.2011р. з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» була стягнута сума заборгованості за кредитним договором № 105МФ/2006 в сумі 9189.67 дол.США. Віднімаючи від загальної суми заборгованість стягнуту рішенням суду, різниця становить 11973.53 дол.США, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги щодо кредитної заборгованості визнали частково, заперечують проти розміру кредитної заборгованості, так як вважають, що вона значно менше ніж заявлена банком.

Відповідно до договору застави автотранспорту від 15 листопада 2006р., укладеного між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк»( правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»), з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору № 105МФ/2006, заставодавець передав в заставу автотранспорт, а саме: автобус IKARUS 256, 1982р. випуску.

За умовами договору застави автотранспорту від 03 листопада 2006р., укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк»( правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»), з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору № 105МФ/2006, заставодавець передав в заставу автотранспорт, а саме: автобус IKARUS 256, 1987р. випуску.

Згідно актів від 21.10.2009р. зазначені автотранспортні засоби були передані заставодателями Приватбанку та доручено передати їх на реалізацію по ринковим цінам, а виручені кошти направити на погашення заборгованості.

Відповідно до копії меморіального ордеру від 29.06.2011р. кошти від реалізації залога в сумі 1871.49дол.США направлені банком для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 вважають, що реалізація заставленого майна банком була проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Оцінка заставленого майна проведена без участі та повідомлення заставодавця, а тому сума виручена від реалізація автотранспорту значно занижена.

Однак, відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 не надали доказів суду на підтвердження своїх сумнівів, а тому досліджуючи письмові докази надані банком, суд встановив, що розмір заборгованості за кредитним договором складає 11973.53 дол.США, що еквівалентно 310353.90 грн., які ОСОБА_7 заборгував ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно п.1ч2ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України, тобто виконати грошове зобов*язання з виплатою відсотків від простроченої суми, передбачених кредитним договором.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, про що передбачено ст..611 ЦК України.

Порушення зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( ст..610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Цивільним законодавством визначені різні поняття строків, а саме: існує строк дії договору та строк виконання зобовязання.

Досліджуючи, в судовому засіданні копію кредитного договору, судом встановлено, що при укладанні даного договору сторони встановили строк дії договору- до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.5.1); кінцевий строк погашення кредиту- не пізніше 02 листопада 2009р.(п1.3), також строки виконання щомісячних зобовязань по погашенню кредиту та процентів- відповідно до графіку погашення кредиту та відсотків..

Наслідки прострочення позичальником повернення кредиту передбачені ст..1050 ЦК України.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною 3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, що передбачено ст..253 ЦК України.

Згідно ст..ст.256,257 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки.

Відповідно до ст..259 ЦК України- позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії(припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст..261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 просять відмовити в задоволені позову у звязку з пропуском, позивачем, строку позовної давності посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 02.11.2009р. Рішенням суду від 09.03.2011р. строк позовної давності перервався, але з моменту винесення рішення і до звернення до суду (26.10.2016р.) минуло майже 5 років 7 місяців, що свідчить про пропуск строку позовної давності на 7 місяців.

Аналізуючи спірний кредитний договір, судом встановлено, що відповідно до п.4.7 зазначеного договору- строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки-пені, штрафів по даному договору встановлені сторонами тривалістю 5 років.

Беручи до уваги вимоги ст..261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, який повязується не стільки зі строком припинення дії договору, скільки з певними моментами (фактами), суд вважає, що перебіг строку позовної давності по даному спору необхідно рахувати з моменту зарахування останнього платежу банком на погашення кредиту, а саме 29.06.2011р., про що свідчить копія меморіального ордеру.

Так, як останній платіж був здійснений позичальником ОСОБА_4 29.06.2011р. , що підтверджується копією меморіального ордеру та розрахунком заборгованості, долученим до позову, після винесення рішення (09.03.2011р.), то перебіг позовної давності закінчився 30.06.2016р., тоді як банк звернувся до суду із зазначеним позовом 26.10.2016р., тобто після сплину строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч4 ст.267 ЦК України).

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні теж просив в задоволенні позовних вимог відносно поручителя ОСОБА_6 відмовити, так як позивач пропустив строк позовної давності. Початок строку позовної давності рахує з моменту винесення судом рішення від 09.03.2011р.

Аналізуючи договір поруки, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 від 03.11.2006р. в забезпечення виконання кредитного договору № 105МФ/2006, судом встановлено, що відповідно до п.10, 11 договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Сторони прийшли згоди, що строк (позовна давність) в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом у 5 років.

Аналогічний договір укладений між банком та ОСОБА_8 від 03.11.2006р. з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 105МФ/2006.

Відповідно до ч 4 ст.559 ЦК України- порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Беручи до уваги вимоги ст..559 ЦК України, договори поруки, укладені банком з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинили свою дію. Банк направив вимоги поручителям про сплату кредитної заборгованості за договором № 105МФ/2006 від 03.11.2006р. 02.10.2016р., тоді як строк позовної давності, встановлений договором закінчився 30.06.2016р., якщо початок рахувати з моменту внесення останнього платежу, який був здійснений 29.06.2011р.

Позивачем доведена наявність кредитної заборгованості у ОСОБА_4 перед банком, розмір якої складає 11973.53 дол.США, що еквівалентно 310353.90грн., однак враховуючи , що відповідачі по справі: представник ОСОБА_4 та представник ОСОБА_6 надали заяви про застосування до спору строку позовної давності, а строк позовної давності на момент звернення позивачем до суду дійсно сплинув, то в задоволені позову належить відмовити.

Керуючись ст..ст.5,6,8,10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться відповідно до ст..ст.294,295 ЦПК України.

Суддя : ОСОБА_1