Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1686/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Отян О. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

02.10.2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та просила з урахуванням уточнень:

- стягнути аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно.

В обґрунтування вимог зазначила, що з ОСОБА_2 мають дочку, яка проживає з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріально їй не допомагає. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дохід має 860 грн., яких не достатньо для свого утримання та малолітньої доньки.

Так як ОСОБА_2 працює не офіційно, просить стягнути аліменти у твердій грошовій формі.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 27 червня 2017 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто аліменти на користь та утримання ОСОБА_3 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 27 червня 2017 року до виповнення дитині трьох років, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду та відмовити в задоволенні позову в частинні стягнення аліментів на утримання позивача. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, будучи юридично необізнаним написав заяву про визнання позову в повному обсязі, не знаючи повного змісту вимоги. Змін до позовної заяви він не отримував, суд першої інстанції стягуючи кошти на утримання позивача, вийшов за межі позовних вимог. Немає можливості утримувати матір дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідачем визнано позов, разом із поданими до нього уточненнями про стягнення коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Висновок суду відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5).

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем не оскаржується, а відтак і не переглядається судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_3 перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК).

У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 звертаючись в суд з позовом просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, вказуючи на скрутне матеріальне становище у зв'язку перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 84 СК України.

29 червня 2017 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області відкрито провадження у справі та рекомендовано позивачу уточнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на своє утримання, а саме вказати розмір стягнення.

29 червня 2017 року позивач направила уточнену позовну заяву, в якій визначила розмір стягнення у твердій грошовій формі у розмірі 1000 грн. (а.с.17).

30 червня 2017 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області на адресу ОСОБА_2 направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви на 4-х арк., судову повістку та уточнену позовну заяву на 1-му арк. (а.с. 14). Вказану судову кореспонденцію згідно зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав 06 липня 2017 року (а.с.21).

Тому, посилання в апеляційній скарзі на те, що сторона не отримувала уточнену позовну заяву, а також що стягнувши аліменти на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд вийшов за межі позовних вимог є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач відповідно до ст. ст. 84,91 СК України зобов'язаний утримувати позивача, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Згідно вимог сімейного законодавства необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати їй матеріальну допомогу.

Оскаржуючи судове рішення в частині стягнення аліментів на утримання позивача, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначено, що на даний час він не працює, має 4-х місячну дитину від іншого шлюбу, його теперішня дружина також не працює.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції повідомив, що обставини викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, адже він немає дитини 4-х місячного віку та непрацюючої дружини, є не одруженим. Апеляційна скарга ним підписана, а відтак зміст погоджений, хоча вона не відображає дійсні підстави оскарження. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, ст. 303 ЦПК.

За змістом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Посилаючись на скрутний матеріальний стан, ОСОБА_2 не надано суду жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України, які спростовують об'єктивність стягнення судом аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання позивача, а саме відомості про доходи, сімейний стан, стан здоров'я.

В матеріалах справи відсутні докази того, що він перебуває на обліку в службі зайнятості як безробітний, тобто як особа, яка не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстрована у державній службі зайнятості як така що шукає роботу (ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення»).

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для зміни рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання позивача, яка на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-го віку.

Оскільки відповідач не надав до суду доказів на підтвердження того, що він з поважних причин не взмозі надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини. Сама по собі поточна відсутність доходів у відповідача не обумовлена важливими та непереборними об'єктивними чинниками. Суду не надано доказів про існування непереборних обставин, які заважають відповідачу працевлаштуватись на роботу та отримувати дохід, необхідний для виконання передбачених вказаними нормами СК України обов`язків.

ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатного віку, немає медичних обмежень у працевлаштуванні, а тому спроможний платити аліменти не тільки на доньку, але і на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій формі є об'єктивним з огляду на вимоги закону.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази які б вказувати на те, що існують інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Враховуючи наведене, положення СК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно визначені правовідносини між сторонами і застосовані норми матеріального права, що регулюють даний спір.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: