Справа № 350/326/17
Провадження № 22-ц/779/986/2017
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 20 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 19 серпня 1995 року по 22 травня 2007 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що з 01 вересня 2016 року ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання у Державному вищому навчальному закладі «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_7».

Посилаючись на те, що вона утримує двох дітей, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча отримує пенсію та має додаткові доходи від роботи як в межах України, так і за її межами, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 20 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 березня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В позовній вимозі про стягнення з відповідача судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення в частині визначення розміру аліментів ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів, врахував тільки усні, не підтверджені жодними доказами, доводи відповідача про те, що він отримує пенсію, якої йому не достатньо для утримання іншої сімї, яка є у нього на даний час, офіційно не працює, тому змушений час від часу виїжджати на сезонні роботи до ОСОБА_8, де отримує нерегулярні мінливі доходи і в звязку з цим не може сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно на навчання дочки.

Крім того, суд не вирішив її вимогу про витребування з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки про середньомісячний розмір пенсії ОСОБА_3 та з Державної прикордонної служби України довідки про дату та кількість виїздів з України протягом трьох останніх років, які б давали можливість суду фактично встановити матеріальне становище відповідача.

Вказує, що суд не звернув уваги на той факт, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить 1 544 грн., вона утримує двох спільних з відповідачем дітей, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки отримує заробітну плату, якої не вистачає для оплати за навчання дочки кожного року по 9 500 грн. і витрат на проїзд до м. Івано-Франківська, оренди квартири, купівлі харчів та одягу, а також інших необхідних життєвих витрат.

У звязку з наведеним, просить оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів змінити, збільшивши цей розмір до 2 500 грн.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 19 серпня 1995 року по 22 травня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що дочка сторін навчається на першому курсі факультету фізичного виховання і спорту ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_7», денна форма навчання, на умовах оплати.

З договору про надання освітніх послуг, укладеного між Державним вищим навчальним закладом «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_7» та ОСОБА_2 вбачається, що навчальний заклад взяв на себе зобовязання здійснити підготовку ОСОБА_6 за ступенем вищої освіти «бакалавр» з денною формою навчання терміном з 01 вересня 2016 року до 01 липня 2020 року та вартістю послуг у розмірі 9 400 грн. за кожний навчальний рік.

Дочка ОСОБА_5 постійно проживає разом з матірю, позивачкою по справі, і саме мати наразі надає своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу.

Таким чином, оскільки повнолітня дочка сторін є студентом денної платної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_7» з річною оплатою навчання в сумі 9 400 грн., мати, з якою вона постійно проживає, не має реальної змоги надавати їй достатню матеріальну допомогу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що повнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Стаття 199 СК України встановила, що у випадку, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 18 березня 2009 року отримує пенсію за вислугу років у органах МВС України. Крім того, відповідач виїзжає в ОСОБА_8 на заробітки, де отримує нестабільні мінливі доходи.

Також у відповідача перебуває на утриманні дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, від другого шлюбу.

Відповідач у суді першої інстанції позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач час від часу їздить на тимчасові заробітки за кордон у ОСОБА_8, отримує там нестабільні мінливі доходи, а тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у розмірі 1 200 грн. щомісячно.

Разом з тим, відповідач визнавши частково позов та погодившись сплачувати аліменти в розмірі 1 000 грн., жодних доказів періодичності та тривалості перебування на заробітках у ОСОБА_8 та одержаного там доходу, суду не надав.

А тому колегія суддів, враховуючи матеріальне становище позивачки, яка працює у школі завгоспом та матеріальне становище відповідача, який отримує пільгову пенсію по вислузі років та перебуває у ОСОБА_8 на заробітках, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дочки ОСОБА_9, та беручи до уваги вартість навчання у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені ОСОБА_7», необхідність витрат на проїзд до м. Івано-Франківська, оренду житла, харчування, придбання одягу та інших необхідних життєвих витрат, колегія суддів вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, в розмірі 1 500 грн.

Доводи апелянта про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги дочці в розмірі 2 500 грн. підтвердження у судовому засіданні не знайшли.

А тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити, а в решті рішення слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 20 квітня 2017 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 березня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_10