АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3096/17 Головуючий 1 інст. - Ященко С.О.
Справа № 641/9253/16-ц
Категорія: захист честі, гідності,
ділової репутації Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А. В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із даним позовом та просив визнати поширену ОСОБА_2 інформацію ІНФОРМАЦІЯ_1 на загальних зборах ОСББ «Конкорд-1», а саме: «Кто это такой? Ты, животное! Ты кто, животное?»; «Пошел ты на х…!» такою, що не відповідає дійсності, порушує його права та свободи, ганьбить його честь та гідність; зобов`язати відповідача спростувати поширену стосовно нього зазначену інформацію у спосіб, у який вона була поширена; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 20 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що під час його виступу щодо несплати власницею квартири АДРЕСА_1 заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також стосовно погроз ОСОБА_2 - представника власниці цієї квартири з вимогами списання боргу на адресу керівника управляючої компанії відповідач став агресивним, перейшов на крик та поширив вказану неправдиву інформацію у присутності дванадцятьох членів ОСББ «Конкорд-1». Даний інцидент зафіксовано в протоколі загальних зборів ОСББ «Конкорд-1» від ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що судом порушено принцип рівноправності сторін, оскільки клопотання про допит свідків в судовому засіданні 14 березня 2017 року залишено без задоволення; в рішенні відсутня кваліфікація та висновки суду щодо тверджень ОСОБА_2 як то оціночним судженням чи фактичним твердженням та міститься лише хаотичне посилання на норми права без логічної прив'язки до конкретного спору; вислови ОСОБА_2 свідчать про свідоме бажання принизити ОСОБА_1 як громадського діяча та керівника громадського об'єднання в очах громадськості; належним способом захисту честі та гідності позивача, що була умисно принижена відповідачем, є відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулися загальні збори ОСББ «Конкорд-1», на яких обговорювалося, зокрема, питання щодо несплати власницею квартири АДРЕСА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Під час виступу ОСОБА_1 як керівника громадського об'єднання відповідач заявив: «Кто это такой? Ты, животное! Ты кто, животное?»; «Пошел ты на х…!».

Вважаючи цю інформацію такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь та гідність, ОСОБА_1 звернувся у суд із відповідним позовом.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституціє. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За правилами частин 1, 2 статі 30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХП (з наступними змінами) «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХП) ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з частинами 1, 3 статті 277 ЦК України спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядочності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальнообовьязкових правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його права на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

В пунктах 15 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що у позовах про захист честі і гідності особи, що подаються у зв`язку з поширенням недостовірної інформації про особу юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте майнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови (СУМ-11) «животное» (в перекладі на українську мову «тварина») - це будь-яка істота на відміну від рослини чи людини; це груба, підла людина.

Інформація «Кто это такой? Ты, животное! Ты кто, животное?» є оціночним судженням ОСОБА_2 і не є фактичним його твердженням. Така інформація не порочить честі та гідності позивача.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що інформація «Пошел ты на х…!» - це нецензурне висловлення на його адресу.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що згідно з Енциклопедичним словником тлумачення «ХЕР, - а; м. Назва літери «х» в церковнослов'янській і старої російської абетки».

Інформація «Пошел ты на х…!» не є поширенням недостовірної інформації, оскільки також не містить фактичних відомостей, а є нецензурним висловлюванням.

Відмовляючи в задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), суд першої інстацнії дійшов до правильного висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не підтверджені належними доказами у справі, зокрема поведінка відповідача під час проведення ІНФОРМАЦІЯ_1 загальних збориівОСББ «Конкорд-1» не може бути розцінена як поширення недостовірної інформації, а тому відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Зазначене відповідає положенням статті 277 ЦК України та Закону № 2657-ХП.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо залишення без задоволення клопотання про допит свідків в судовому засіданні 14 березня 2017 року на висновки суду не впливають. Оскільки немає одного із сукупного складу правопорушення - поширення інформації, то і відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання на те, що належним способом захисту честі та гідності позивача, що була умисно принижена відповідачем, є відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп., є безпідставним враховуючи недоведеність позивачем наявності юридичного складу правопорушення.

Доводи щодо неналежного обґрунтування не грунтуються на законі, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 215 ЦПК України.

Посилання на те, що вислови ОСОБА_2 свідчать про свідоме бажання принизити ОСОБА_1 як громадського діяча та керівника громадського об'єднання в очах громадськості також не можуть бути прийняті до уваги.

За правилами частини 2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При цьому з огляду на приписи статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

Л.А.Швецова