Справа № 202/4452/17
Провадження № 2/202/2178/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача 1 ОСОБА_2

відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом із ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 лютого 2016 року вона разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1. Вищезазначена квартира належить відповідачам. Вселення і реєстрація позивача разом із дитиною відбувалася в якості члена сім'ї власника житла, у зв'язку із чим, на підставі ст.405 ЦК України, вони мають право користування цією квартирою. Разом із цим, починаючи з 05 вересня 2016 року відповідачі чинять позивачу та малолітньому ОСОБА_4 перешкоди у користуванні цією квартирою, а саме не надають до цієї квартири доступу. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,402,405 ЦК України просить суд усунути ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення позивача та її малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачів надати відповідачу ключі від вищезазначеної квартири.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що не чинить перешкод позивачу та їх малолітньому сину у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Разом із цим зазначив, що позивачка вищезазначеною квартирою не користується. Також суду пояснив, що на даний час позивач зареєстрована в спірній квартирі разом із малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як члени сім'ї власника житла. Однак шлюб між ним та відповідачем вже розірваний.

ВідповідачОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що не чинить перешкод позивачу та малолітньому онуку у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Разом із цим зазначила, що позивачка вищезазначеною квартирою не користується та повідомила відповідача, що зніміться з реєстрації лише за гроші, які у відповідачів відсутні.

Представник органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що просить суд винести рішення з урахуванням інтересів дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вересня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2017 року.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 02 лютого 2016 року ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1.

Вищезазначена квартира належить на праві спільної часткової власності відповідачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1996 року.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 встановлено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 вселились до вищезазначеної квартири як члени власника житла, у зв'язку із чим на них розповсюджується положення ст.405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином позивач тамалолітній ОСОБА_4 як члени сім'ї співвласника квартири набули право користування нею і на час звернення позивача до суду не втратили це право користування.

Разом із цим, з вересня 2016 року відповідачі чинять перешкоди позивачу та малолітньому ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло та ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 3 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.l ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та враховуючи, що відповідачі чинять перешкоди позивачу та її малолітньому сину у користуванні житловим приміщенням, права позивача підлягають відновленню, шляхом вселення в спірну квартиру.

Згідно зі ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подані позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн., який на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі ст.ст.15,16,156,157 ЖК України, ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.88,209,213-215,218,223,296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та малолітньому ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок з кожного.

Повний текст рішення буде виготовлений до 03 жовтня 2017 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.