Справа №359/4496/16-ц
№ 2/359/169/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Степаненко А.О.,Шляхетко Ю.В., Пустовіт А.Б., Пугач Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської центральної районної лікарні, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, головний лікар Бориспільської центральної районної лікарні ОСОБА_2, про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди

встановив:

27.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування дисциплінарного стягнення, а саме: про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Бориспільського ЦРЛ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення» (т.1 а.с.2-5).

17.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з окремим позовом про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі (т.2 а.с.1-6).

21.11.2016обидва позови були обєднані в одне провадження (т.1 а.с. 83-84).

В подальшому позивач уточнив, а також неодноразово збільшував позовні вимоги, та відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 25.05.2017 року (т.3 а.с.55-56) просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення»;

- скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.»;

- скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №362 від 09.08.2016 «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1Г.»;

- скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №373 від 18.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1»;

- скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №385 від 31.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1»;

- скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України» і поновити його на посаді завідуючого патологоанатомічного відділення в Бориспільській ЦРЛ;

- стягнути з Бориспільської ЦРЛ середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38775гривень;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 гривень;

- стягнути з відповідача на його користь документально підтверджені судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу).

Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним. Він працює в Бориспільській ЦРЛ з 01.08.2006 року, в тому числі з 01.02.2013 року переведений на посаду завідуючого патологоанатомічним відділенням Бориспільської ЦРЛ та за роки роботи не отримував жодного дисциплінарного стягнення.

17.03.2016 року наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №163 «Про дисциплінарне стягнення» йому було оголошено догану за відсторонення від роботи підлеглого працівника та допущення до роботи сторонньої людини, підставою для застосування дисциплінарного стягнення у наказі зазначено доповідну записку ОСОБА_3 та Акт проведеного службового розслідування від 17.03.2016. Позивач вважає наказ незаконним, посилаючись на те, що доповідна ОСОБА_3 від 10.03.2016 року про неможливість виконувати посадові обовязки з вини позивача містить надумані обставини, та що 02.03.2016 року молодша медична сестра патологоанатомічного відділення ОСОБА_3 відмовився від виконання своїх трудових обовязків без будь-якої поважної причини, і ці обставини були повідомлені позивачем головному лікарю в пояснювальній записці позивача від 11.03.2016 року. Він також зазначає, що комісія не дослідивши обставини справи безпідставно зробила висновки, що позивач відсторонив від роботи підлеглого працівника, а також що з його вини не на всіх працівників є посадові інструкції, хоча це обовязок роботодавця, та не враховано, що у звязку з відмовою ОСОБА_3 виконувати свої трудові обовязки, позивач був вимушений звернутися за допомогою, в іншому випадку відбувся б збій у роботі відділу. Вважає, що в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку, а роботодавцем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності: позивача не ознайомлено з актом комісії та наказом, не отримано його пояснення. Він також зазначає, що оспорюваний наказ не містить будь-яких правових посилань на законодавство, не зазначено, які саме норми посадової інструкції чи інших нормативних актів було порушено позивачем, а також відсутні посилання й на те, коли і за яких обставин було вчинено дисциплінарне правопорушення, до яких негативних наслідків воно привело (т.1 а.с.2-5).

Позивачем також зазначено, що 04.04.2016 наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №185 йому було оголошено догану у звязку з тим, що ОСОБА_1 у термін до 01.04.2016 не надав графік відпусток на підлеглих працівників та не протабелював графік обліку робочого часу молодшої медичної сестри ОСОБА_3 за березень 2016 року, у звязку з чим ОСОБА_3 не отримав заробітну плату. Позивач зазначає, що з 25.03.2016 по 01.04.2016 він взагалі не міг виконувати свої трудові обовязки чи інші доручення керівництва у звязку з перебуванням на лікарняному, а також, що згідно зі статтею 10 Закону України «Про відпустки» відповідальними за черговість надання відпусток працівникам є власник та профспілка, а посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічного відділення не передбачено обовязку надавати графік відпусток на підлеглих працівників та здійснювати табелювання обліку робочого часу та не міг вчинити вказані дії до 01.04.2016, оскільки знаходився на лікарняному. Позивач зазначає, що відповідальність за дотримання на підприємстві строків виплати заробітної плати покладено на керівника, тобто головного лікаря Бориспільської ЦРЛ. Притягнення позивача до відповідальності за невиконання дій, які не входять до його трудових обовязків та які він не міг вчинити у звязку з перебуванням на лікарняному свідчить про незаконність накладення дисциплінарного стягнення.

Позивач зазначає, що роботодавцем порушено вимоги статті 149 КЗпП та не повідомлено про стягнення працівникові під розписку, і про накладення дисциплінарного стягнення позивач дізнався в судовому засіданні 11.08.2016 року під час розгляду в Бориспільському міськрайонному суді цивільної справи № 359/4496/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської центральної районної лікарні про скасування дисциплінарного стягнення, тому визначений законодавством тримісячний строк для оскарження наказу про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 від 04.04.2016 року №185 ним не пропущено.

Позивач зазначає, що наказами від 09.08.2016 №362 та від 31.08.2016 №385 йому було оголошено догану за порушення ведення первинної медичної документації, тобто за одне порушення трудової дисципліни двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності., чим порушено вимог ч.3 ст.149 КЗпП України. Він також зазначає, що під час складання акту статистичної ревізії ведення облікової первинної медичної документації та достовірності звітних даних 13.04.2016 року позивача не було на робочому місці, а він перебував на лікарняному з 11.04.2016 року по 01.08.2016. Він також вважає неправомірними дії по вилученню медичної документації, що шляхом пошкодження сейфу вилучено 16 медичних карток померлих стаціонарних хворих, відповідальність за зберігання та заповнення яких покладена на позивача відповідно до наказу МОЗ України від 14.02.2012 №110. Неправомірні дії відповідача позбавили його можливості належним чином оформити картки стаціонарних хворих після виходу з лікарняного та своєчасно передати їх в інформаційно-аналітичний відділ.

Він також звертає увагу, що картки хворого, який вибув зі стаціонару форма 006/о заповнені та передані до інформаційно-аналітичного відділу вчасно, а медичні картки стаціонарних хворих були залишені для подальшого оформлення після отримання даних гістологічних досліджень, детального вивчення медичної документації для написання карт патологоанатомічного дослідження відповідно до вимог наказу МОЗ №81 від 12.05.1991 року «Про розвиток та удосконалення патологоанатомічної служби».

Наказом від 18.08.2016 № 373 йому оголошено чергову догану, і роботодавцем не надано можливість ознайомитися з документом, що став підставою для застосування стягнення та надати обґрунтовані пояснення, а також зазначає, що до Акту службового розслідування від 16.08.2016 не додані будь-які докази, що підтверджують вину позивача у порушенні трудового законодавства. Він також зазначає, що повідомлення, викладені в доповідних не відповідають дійсності, є надуманими, та є підстави вважати, що були надані під тиском головного лікаря ОСОБА_2, оскільки Бориспільським міськрайонним судом розглядається справа за його позовом до Бориспільської ЦРЛ. В порушення вимог ст.149 КЗпП України будь-яких вимог від роботодавця чи працівників відділу кадрів про надання пояснень позивач не отримував, а також в порушення вимог чинного законодавства з наказом № 373 від 18.08.2016 позивач був ознайомлений через пять днів - 23.08.2016, з наказом від 31.08.2016 - через шість днів 06.09.2016, що свідчить про порушення власником вищевказаних вимог закону.

Позивач зазначає, що відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 01098, затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.1998 р. № 1024, наказ про накладення дисциплінарного стягнення належить до класу організаційно-розпорядча документація підкласу документація з оцінки трудової діяльності. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обовязково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Керівником Бориспільської ЦРЛ вказана вимога дотримана не була, що призвело до порушення вимог законодавства під час накладення дисциплінарних стягнень на ОСОБА_1

Щодо свого звільнення позивач зазначає, що 26.09.2016 був присутній на роботі. Перед обідньою перервою він був викликаний до кабінету головного лікаря та повідомлений про звільнення, проте пояснення про підстави звільнення ні письмово ні усно йому надані не були, наказ про звільнення і трудова книжка йому видані не були.

Позивач стверджує, що факт порушення ним трудової дисципліни нічим не підтверджується, вина в порушенні трудового законодавства відсутня. Він також зазначає, що профспілковий комітет Бориспільської ЦРЛ не надав свою згоду на його звільнення як члена профспілкового комітету, засідання з розгляду даного питання не відбувалося, на розгляд письмового подання власника про розірвання трудового договору він не запрошувався.

Позивач також зазначає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Після свого звільнення із займаної посади позивач залишився без роботи і без засобів для існування, що негативно позначилось на його фізичному стані. Одразу після звільнення він знаходився у пригніченому стані. Вказана ситуація призвела до тяжких моральних страждань, через незаконне звільнення він нервує і знаходиться у депресивному стані, оскільки після звільнення через зазначення у його трудовій книжці причин звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України, йому важко знайти подібну роботу. Це призвело до втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ЦРЛ в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечує, вважає, що накладення дисциплінарних стягнень та звільнення відповідача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, а також що в ході судового розгляду факти вчинення позивачем порушень трудової дисципліни, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє підтвердження. Також зазначає, що позивач звільнений з роботи за систематичне невиконання своїх обовязків, а також у звязку із вчиненням ним порушенням трудової дисципліни протабелюванням тимчасово виконуючого обовязки патологоанатома та завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_5, який підлягав звільненню після виходу позивача на роботу з лікарняного, натомість працівник був протабельований та йому виплачена заробітна плата.

Представник третьої особи головного лікаря Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що зібрані у справі письмові докази та показання свідків спростовають доводи позивача, а притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також звільнення відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, при цьому звертає увагу, що профспілкова організація Бориспільської ЦРЛ в порушення вимог ст.43 КЗпП України не розглянула подання адміністрації Бориспільської ЦРЛ, а також не надала обґрунтовану відповідь на вимогу суду. Також вважає недоведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з *** перебував з відповідачем у трудових відносинах, в тому числі з 01.02.2013 року на підставі наказу Бориспільської Центральної районної лікарні від 02.02.2013 року №16-к був переведений з посади лікаря-патологоанатома патологоанатомічного відділення на посаду завідуючого патологоанатомічним відділенням з посадовим окладом згідно штатного розкладу та йому було надано 0,5 ставки лікаря-патологоанатома за сумісництвом (т.1 а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що у 2016 році позивач неодноразово перебував на лікарняному, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями листків непрацездатності, а також листом Київського міського відділенні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності «Про результати перевірки обґрунтованості видачі листа непрацездатності на імя ОСОБА_1Г по догляду за дитиною» від 01.12.2016 №3973-08, зокрема в періоди: з 25.03.2016 по 01.04.2016 включно з 11.04.2016 по 01.08.2016 включно, з 08.09.2016 по 21.09.2016 включно (т.2 а.с.13,14, т.3 а.с.26).

Також встановлено що протягом 2016 року позивача шість разів притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено пять доган, також звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі оспорюваних позивачем наказів: №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення»; №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.»; №362 від 09.08.2016 «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1Г.»; №373 від 18.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1»; №385 від 31.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1»; №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України».

За змістом ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ч.2 цієї статті, законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Крім того, суд враховує, що в даному випадку відповідно до вимог ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої статті 40 цього Кодексу мало бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є позивач.

Встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення», наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.», наказу в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №373 від 18.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1», наказу в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №385 від 31.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1», а також звільнення позивача на підставі наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України» здійснено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, в звязку з чим суд прийшов до висновку що вимоги позивача щодо скасування зазначених наказів та щодо поновлення позивача на займаній посаді є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а також встановлено, що зазначені позивачем підстави для скасування наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №362 від 09.08.2016 «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1Г.» відсутні, враховуючи наступне.

Так, наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення» позивачу оголошено догану за порушення трудового законодавства, а саме за те, що завідуючий патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 відсторонив від роботи підлеглого працівника та допустив до роботи у відділенні сторонню людину(т.1 а.с.16).

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарною відповідальності були: доповідна ОСОБА_3 та акт проведеного службового розслідування від 17.03.2016 року.

Так, згідно з доповідною санітара ОСОБА_3, поданої на імя головного лікаря Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2, він повідомив, що з 1 березня завідуючий патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 не допускає його до роботи без пояснень, він на роботу приходить вчасно, знаходиться на своєму робочому місці, але виконувати посадові обовязки ОСОБА_1 йому не дозволяє, його обовязки виконує позаштатна людина (т.1 а.с.12).

На підставі наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №152 від 10.03.2016 року «Про створення комісії з службового розслідування» було проведено службове розслідування та згідно з актом службового розслідування від 17.03.2016 року, комісією працівників Бориспільської ЦРЛ встановлено, що завідувачем патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 перевищено свої повноваження, що призвело до збою в роботі відділення та грубим порушенням трудової дисципліни, а саме: зав.патологоанатомічним відділенням в порушення норм трудового законодавства, відсторонив від роботи молодшу медичну сестру ОСОБА_3 та допустив до робочого процесу та приміщення сторонню людину, які дозволив виконувати обовязки молодшої медичної сестри (т.1 а.с.15).

З вказаним актом позивача ознайомлено не було, складено Акт від 18.03.2016, тобто на день пізніше після видачі наказу про дисциплінарне стягнення, про відмову позивача ознайомлюватися під розпис з Актом від 17.03.2016 «Про проведення службового розслідування» (т.1 а.с.161).

Як зазначено в Акті, крім того, було виявлено, що в патологоанатомічному відділенні не на всіх працівників є посадові інструкції, а ті, на кого є складені з порушенням. Комісія вважала, що в патологоанатомічному відділенні відсутня належна організація роботи за яку несе відповідальність завідуючий (т.1 а.с.15).

При цьому зі змісту Акту вбачається, що комісією враховані пояснення завідуючого патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1, а саме: що йому не подобається, як працює штатний працівник ОСОБА_3 Проте, як встановлено з показів допитаних в судовому засіданні свідків членів комісії зі службового розслідування ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, письмових пояснень позивач членам комісії не надавав.

Водночас, сторонами визнано, та матеріалами справи підтверджується, що 11.03.2016 року позивачем були написані пояснення на імя головного лікаря ОСОБА_2 на доповідну ОСОБА_3 від 10.03.2016 (т.1 а.с.13), в яких зазначено, що ОСОБА_3 2 березня сам відмовився від виконання своїх обовязків згідно посадової інструкції «Про санітара патологоанатомічного відділення», яка підписана сторонами 20.07.2015, а саме: на звернення до ОСОБА_3 іти робити певні завдання, він отримав відповідь: «Я нічого робити не буду, ви мені не платите». Також зазначено, що з 2 березня по сьогоднішній день ОСОБА_3 на робочому місці немає і функціональні обовязки не виконуються. Позивачем зазначено, що з 2 березня ОСОБА_3 самовільно припинив будь-які виконання, забравши свої речі та «розкурочив» секційний стіл, залишивши його без необхідного обладнання.

Проте ці пояснення залишились поза увагою як комісії, яка проводила службове розслідування, так і не були враховані відповідачем при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що вбачається зі змісту оспорюваного наказу (т.1 а.с.16, 162).

Суд також звертає увагу, що матеріали службового розслідування не містять інших пояснень чи письмових доказів, на підставі яких як комісія зі службового розслідування так і головний лікар Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 прийшли до висновку про порушення позивачем трудового законодавства. Ані акт проведеного службового розслідування від 17.03.2016 року ані наказ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення» не містять будь-яких посилань на законодавство, норми посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку, тощо, які були порушені позивачем, та за порушення яких до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

На недостовірність висновків комісії, яка проводила службове розслідування від 17.03.2016 було також звернуто увагу в Акті проведення перевірки порушених питань у скарзі завідуючого патологоанатомічного відділення Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_1, складеному комісією депутатів Бориспільської районної ради та представниками виконавчого комітету Бориспільського міської ради (т.1 а.с.17-20).

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що старша медична сестра патологоанатомічного відділення Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_3 з 2-го або, як стверджував сам ОСОБА_3, з 1-го по 10 березня 2016 року не виконував свої посадові обовязки, покладені на нього посадовою інструкцією санітара патологоанатомічного відділення (т.1 а.с.42-43).

Так, ці обставини підтвердив як сам ОСОБА_3, який був допитаний в якості свідка та визнав, що відмовився виконати розпорядження завідуючого патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 прибрати в секційному залі, а також інші допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_9, ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11) О.М., ОСОБА_12, ОСОБА_13, з показів яких, зокрема встановлено, що старша медична сестра (санітар) ОСОБА_3 не знаходився в секційному залі під час розтину, не допомагав позивачу піднімати тіла померлих хворих до секційного залу, не прибирав секційне приміщення, в робочі часи знаходився біля приміщення патологоанатомічного відділення, на сходах або в магазині ритуальних послуг.

Також встановлено, що пояснення у працівників відділення ОСОБА_14, ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11) О.М. комісією, яка проводила службове розслідування, відібрані не були.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.3 вступної частини Посадової інструкції санітара патологоанатомічного відділення (т.1 ас.42-43), з якою ОСОБА_3 був ознайомлений 20.07.2015 року, він безпосередньо підпорядковується завідуючому патологоанатомічним відділенням та старшому лаборанту, а відповідно до п.4 ст.3 «Права» Посадової інструкції завідуючого патологоанатомічним відділенням Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_1, затвердженої головним лікарем Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 та погодженої головою ПК медпрацівників ОСОБА_15 (т.1 а.с.39-41), за своєю посадою позивач має право відстороняти від роботи підпорядкований медичний персонал, зокрема за грубі порушення трудової дисципліни.

Проте наявність підстав для відсторонення підпорядкованого позивачу працівника ОСОБА_3, ані комісію зі службового розслідування ані уповноваженим власником органом в особі головного лікаря Бориспільської ЦРЛ, не перевірялись. Зокрема не було встановлено, якого ж саме числа відбувся конфлікт, для розслідування якого була створена комісія.

При цьому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 що він здійснював прибирання секційного залу, оскільки такі показання спростовуються показами допитаних інших співробітників відділення, зокрема показами свідка ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11) О.М., яка, працюючи прибиральницею патологоанатомічного відділення, на прохання ОСОБА_1 прибирала також і в секційному залі, тобто виконувала роботу ОСОБА_3, а також показами лаборанта ОСОБА_14, наданими в судовому засіданні 11.08.2016 року.

Суд також враховує, що свідок ОСОБА_3, за доповідної якого було призначено проведення службової перевірки, тривалий час до 10 березня 2016 року дії завідуючого патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 до керівництва лікарні не оскаржував, що на думку суду, підтверджує доводи позивача, що його підлеглий працівник ОСОБА_3 без поважних причин не виконував свої трудові обовязки.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що доповідна ОСОБА_3 була написана на наступний день після складання табелю обліку робочого часу по патологоанатомічному відділенню за березень 2016 року, складений лаборантом Нестеровською та підписаний позивачем ОСОБА_1 09.03.2016 року (т.1 а.с.167)

Показання допитаних в судовому засіданні свідків членів комісії зі службового розслідування ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не спростовують вищенаведених висновків суду.

Щодо висновків комісії а також доводів відповідача про те, що позивач допустив до роботи у відділенні лікарні сторонню людину, то суд звертає увагу, що ані в оскаржуваному наказі, ані в своїх письмових запереченнях та поясненнях, наданих в судовому засіданні представником відповідача, не було зазначено які саме норми посадової інструкції чи інших нормативних актів, якими мав керуватися в своїй трудовій діяльності позивач, ним було порушено.

Крім того, суд звертає увагу, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вказана в наказі стороння особа, як встановлено в судовому засіданні допитаний судом свідок ОСОБА_12, виконував будь-яку іншу роботу у відділенні, окрім, як визнано позивачем та підтверджено допитом зазначено свідка, декількох випадків, коли на прохання позивача він допомагав покласти тіло покійника на стіл, що потребує значних фізичних зусиль, та вочевидь є складним для позивача без сторонньої допомоги.

Роботодавець цієї обставини також не врахував, а також не врахував, що таким чином позивач організував та забезпечив роботу відділення.

Посилання представника третьої особи на недотримання позивачем вимог п.3.1.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку Бориспільської ЦРЛ, а саме: вживати заходів до термінового усунення причин і умов, які перешкоджають або ускладнюють нормальну роботу, негайно інформувати про це керівництво ЦРЛ, - суд вважає недоведеними та безпідставними, оскільки будь-яких доказів того, що позивач був ознайомлений з відповідними вимогами Правил внутрішнього трудового розпорядку Бориспільської ЦРЛ, суду надано не було.

Суд звертає увагу, що в Посадовій інструкції завідуючого патологоанатомічним відділенням Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_1 (т.1 а.с.39-41) відсутні посилання на зазначені представником третьої особи Правила внутрішнього трудового розпорядку Бориспільської ЦРЛ.

Відсутність такого посилання, а також та обставина, що комісія зі службового розслідування вважала що посадові інструкції складені з порушенням, не спростовують того факту, що посадова інструкція затверджена уповноваженим власником органом, на якого згідно з вимогами ст.29 КЗпП України покладено обовязок, до початку роботи: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів факту порушення позивачем трудової дисципліни, безпідставно та з порушенням встановленого порядку притягнув позивач до дисциплінарної відповідальності, в звязку з чим оспорюваний позивачем наказ №163 від 17.03.2016 року «Про дисциплінарне стягнення» слід визнати незаконним та скасувати.

При цьому суд враховує, що з наказом позивач був ознайомлений 05.04.2106 року та що строк звернення з позовом до суду позивачем не порушений (т.1 а.с.162).

Крім того, судом встановлено, що наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.» позивачу оголошено догану у звязку з тим, що завідуючий патологоанатомічним відділенням не виконує свої посадові обовязки та перевищує свої повноваження, саме: не надав в термін до 01.04.2016 року графік відпусток на підлеглих працівників патологоанатомічного відділення, а також безпідставне непротабелювання молодшої сестри медичної ОСОБА_3 за березень місяць 2016 року, в звязку з чим ОСОБА_3 не отримав заробітну плату (т.2 а.с.7).

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарною відповідальності були: доповідна оператора відділу кадрів ОСОБА_16

Так, за змістом вищевказаної доповідної оператора компютерного набору відділу кадрів ОСОБА_16, датованою 31.03.2016 року, в звязку з відсутністю графіка відпусток по патологоанатомічному відділенню, вона не може надати відпустку молодшій медичній сестрі ОСОБА_11, зав. відділенням ОСОБА_1 неодноразово ігнорував її прохання надати графік ще до грудня 2015 року (т.1 а.с.165).

В судовому засіданні свідком ОСОБА_16 підтвердила викладені в доповідній обставини.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до показань свідка до її повноважень не віднесено надання відпусток працівникам лікарні.

Відповідно до вимог ч.10 ст.10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Суд звертає увагу, що Посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічним відділенням Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_1, затвердженою головним лікарем Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2 та погодженою головою ПК медпрацівників ОСОБА_15 (т.1 а.с.39-41), не передбачено обовязку щодо складання графіку відпусток.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, що таке розпорядження головного лікаря Бориспільської ЦРЛ було доведено до відома позивача. При цьому суд звертає увагу, що посилання відповідача та представника третьої особи як на доказ, що на позивача були покладені такі обовязки, на протокол №208 оперативної наради у головного лікаря від 03.11.2015 рок, суд вважає безпідставним, оскільки зі змістом протоколу вбачається, що позивач був відсутній на нараді, на якій обговорювалась необхідність підготувати графіки відпусток до 15.12.2015, а також відсутні докази, що позивач був ознайомлений з цим протоколом (т.1 а.с.163).

А також звертає увагу на долучену до матеріалів справи доповідну начальника відділу кадрів ОСОБА_7 від 31.12.2015 на імя головного лікаря Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2П.(т.1 а.с.164) проте, що завідувач патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 не надав графік відпусток на 2016 р., та що про здачу графіків відпусток повідомляла завідувачів відділень на оперативній нараді в головного лікаря, яка відбулася 03.11.2015, протокол №208.

Таким чином, якщо відповідач вважав, що до посадових обовязків позивача віднесено складання та надання графіку відпусток на підлеглих працівників, який мав бути поданий, як вбачається з наданих суду внутрішніх документів відповідача, до 15.12.2015 року, строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності сплинув 29.01.2016,тобто у місячний строк, з моменту подання уповноваженому власником головному лікарю Бориспільської ЦРЛ вищевказаної доповідної начальника відділу кадрів ОСОБА_7 про не надання такого графіку завідуючим патологоанатомічного відділення ОСОБА_1.

Будь-яких доказів того, що позивача було зобовязано подати такий графік в строк до 01.04.2016року, як зазначено в наказі, а також на підставі якого нормативного акту, суду надано не було.

Суд також вважає недоведеними твердження позивача про перевищення позивачем своїх повноважень у безпідставному непротабелюванні молодшої сестри медичної ОСОБА_3 за березень місяць 2016 року, в звязку з чим ОСОБА_3 не отримав заробітну плату (т.2 а.с.7).

Як було зазначено вище, в ході судового розгляду встановлено, що старша медична сестра патологоанатомічного відділення Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_3 з 2-го або, як стверджував сам ОСОБА_3, з 1-го по 10 березня 2016 року не виконував свої посадові обовязки, покладені на нього посадовою інструкцією санітара патологоанатомічного відділення.

В звязку з цим, як вбачається з приєднаної до матеріалів справи копії табелю обліку робочого часу патологоанатомічного відділення від 09.03.2016, який складений відповідальною особою - лаборантом Нестеровською та підписаний керівником структурного відділу - позивачем ОСОБА_1 (т.1 а.с.167)., напроти прізвища ОСОБА_3 значаться відмітки про відсутність на роботі «нб» 01,02,03,04,07,09,10 березня 2016 року, а відповідні відмітки «нб» за 11 та 12 березня закреслені.

Суд враховує, що до посадових обовязків позивача посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічного відділення не передбачено обовязку здійснювати табелювання обліку робочого часу, а отже твердження відповідача, що позивач не виконує свої посадові обовязки та перевищив свої повноваження безпідставним непротабелюванням молодшої сестри медичної ОСОБА_3 за березень місяць 2016 року, є необгрунтованими.

Крім того, при винесенні оспорюваного наказу №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.», відповідачем не було враховано, що в період з 25.03.2016 року по 01.04.2016 року позивач перебував на лікарняному.

Також суд звертає увагу, що до застосування дисциплінарного стягнення уповноважений власником головний лікар Бориспільської ЦРЛ не зажадати від позивача письмових пояснень.

Так, на доповідній оператора відділу кадрів ОСОБА_16 мається резолюція в.о. головного лікаря ОСОБА_6: «ОСОБА_17 До виконання» (т.1 а.с.165).

А також в матеріалах справи наявний Акт про відмову від надання пояснення на довідну від 04 квітня 2016 року (т.1 а.с.166), складений юристом Шубенко І.І., начальником відділу кадрів ОСОБА_7, діловодом ОСОБА_18 про те, що завідуючий патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватись з доповідною на нього про порушення виконання трудових обовязків ОСОБА_16 та написати пояснення по даному факту (т.1 а.с.166). Однак доказів того, що головний лікар Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_2, яким 04.04.2016 року був виданий оспорюваний наказ, уповноважив зазначених в акті осіб ознайомити позивача з доповідною та отримати від позивача письмові пояснення, суду надано не було.

Суд також звертає увагу, що за текстом оспорюваного наказу (т.2 а.с.7) відсутні посилання на зазначений акт про відмову від надання пояснень на доповідну.

Суд також звертає увагу, що, як визнано відповідачем (т.3 а.с.38), у квітні 2016 року до авансу за квітень 2016 року ОСОБА_19 було донараховано та виплачено заробітну плату за березень 2016 року. Крім того, твердження відповідача що заробітної плата не була вчасно виплачена з вини позивача, суд вважає надуманими та необґрунтованими, оскільки про факт недопуску його до роботи ОСОБА_3 повідомив відповідача 10.03.2016 року (т.1 а.с.12), а табель обліку робочого часу патологоанатомічного відділення за березень 2016 року був складений 09.03.2016 року (т.1 а.с.167) .

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач не довів факту порушення позивачем трудової дисципліни, безпідставно та з порушенням встановленого порядку притягнув позивач до дисциплінарної відповідальності, в звязку з чим оспорюваний позивачем наказ №185 від 04.04.2016 року «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.» підлягає скасуванню.

Крім того, суд враховує, що докази ознайомлення позивача з оспорюваним наказом відсутні, а долучений до матеріалів справи Акт від 04 квітня 2016 року складений працівниками Бориспільської ЦРЛ про те, що в їх присутності позивач відмовився ознайомлюватись під розпис з наказом «Про дисциплінарне стягнення» має виправлення: номер наказу виправлений від руки на №185, проте дата зазначена «від 17.03.2016» (т.1 а.с.168). В звязку з цим такий доказ слід визнати неналежним і недопустимим в силу вимог ст.ст.58,59 ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що про оспорюваний наказ йому стало відомо в судовому засіданні 11.08.2016 року під час розгляду даної цивільної справи, що підтверджується журналом та технічним записом судового засідання, а отже, строк звернення з позовом позивачем не пропущений.

Щодо оспорюваного позивачем наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №362 від 09.08.2016 «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1Г.» суд прийшов до висновку, що для застосування дисциплінарного стягнення у відповідача були передбачені ст.147 КЗпП України підстави, і накладення стягнення здійснено з дотриманням встановленого порядку, враховуючи наступні зясовані в судовому засіданні обставини.

Наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №362 від 09.08.2016 «Про оголошення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1Г.» позивачу оголошено догану за порушення ведення первинної медичної документації на виконання наказу МОЗ №110 від 14.02.2012 р. та відповідного наказу №359 по Бориспільській ЦРЛ від 18.08.2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення» (т.1 а.с.173).

Підставою для наказу були : доповідна завідуючої ІАВ Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_20, акт статистичної ревізії ведення облікової первинної медичної документації та достовірності звітних даних.

Так, 12.04.2016 завідуючою ІАВ ЦРЛ ОСОБА_20 на імя головного лікаря ОСОБА_2 було складено доповідну, за змістом якої для складання достовірного звіту за 1 квартал 2016 інформаційно-аналітичний відділ повинен мати в своєму користуванні карти стаціонарного хворого ф.003/0, а також що в ІАВ не надано дванадцять карт стаціонарного хворого на померлих хворих, які знаходяться у лікарів патологоанатомічного відділення ЦРЛ на заповненні. Також зазначено про те, що в ІАВ надавалися лише ф.№066/0 «ОСОБА_21 хворого, який вибув із стаціонару» , яка не дає змоги звіритися з випискою з протоколів ПАО, зокрема зазначено, що патологоанатом ОСОБА_1 не надав своєчасно заповнених історій хвороб ( т.1 а.с.169).

Згідно з доповідною ІАВ ЦРЛ ОСОБА_20 на імя головного лікаря ОСОБА_2 від 13 квітня 2016 року, а також складеним за її участі Актом статистичної ревізії ведення облікової перинної документації та достовірності звітних даних від 13.04.2016 (т.1 а.с.170,171) встановлено, що до інформаційно-аналітичного відділу згідно Акту про вилучення та передачу медичної документації від 13.04.2016 року невчасно надійшли карти стаціонарного хворого на померлих хворих у стаціонарі в кількості 16 штук, стосовно заповнення останньої сторінки ф.003/о паталогоанатомом, 11 карт не заповнена взагалі, не має даних про розтин, не має запису ПАО, не має запису про причину смерті (з лікарського свідоцтва про смерть , п.11 ф.106/о), не має шифру за МКХ-10, одна заповнена повністю.

Також в Акті статистичної ревізії ведення облікової перинної документації та достовірності звітних даних від 13.04.2016 звернуто увагу, що має місце розходження заключного клінічного діагнозу з патологоанатомічним, в деяких випадках- кардинальне, тому заповнення всіх граф останньої сторінки ф.003/о є обовязковою умовою достовірного статичного обліку в ЦРЛ.

Вищенаведені обставини були повністю підтверджені показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка працівника ОСОБА_20

Той факт, що історії хвороби не були ним заповнені, позивачем не оспорюється.

Відповідно до вимог п.п. 35-38 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №003/о «Медична карта стаціонарного хворого №», затвердженої наказом міністерства охорони здоровя України від 14.02.2012 №110 в редакції наказу МОЗ України 21.01.2016 №29, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №662/20975, передбачено:

- у пунктах 58-64 у разі смерті хворого лікар-патологоанатом після розтину заповнює виписку з протоколу (карти) патологоанатомічного обстеження (п.35);

- у пункті 65 здійснюється запис згідно з пунктом 11 форми первинної облікової документації № 106/о «Лікарське свідоцтво про смерть № ___», затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, у якому зазначаються патологічні стани, що призвели до безпосередньої причини смерті (І частина), та інші суттєві стани (конкуруючі, поєднані, фонові) (ІІ частина), які сприяли смерті, але не повязані з безпосередньою причиною смерті (вказуються дати інсультів, інфарктів, оперативних утручань). Основна причина смерті підлягає кодуванню згідно з МКХ-10 лікуючим лікарем, лікарем-патологоанатомом або судово-медичним експертом (п.36);

- у пунктах 66, 67 лікар-патологоанатом і завідувач патологоанатомічного відділення зазначають свої прізвища, імена, по батькові, підписи та реєстраційні номери (п.37).

- на підставі даних форми № 003/о лікуючий лікар заповнює форму № 066/о, після чого форма № 003/о передається в кабінет статистики для обробки, а потім до архіву закладу охорони здоровя (п.38).

Встановлено, що відповідно до своїх посадових обовязків, визначених Посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічним відділенням (п.6 ст.2 «завдання та обовязки») позивач контролює правильність ведення медичної документації, затвердженої МОЗ України; відповідно до п.1 ст.4 «Відповідальність» Посадової інструкції позивач несе відповідальність за безумовне виконання завдань і обовязків, покладених на нього даною інструкцією; відповідно до п.п.1,4,8 ст.5 Посадової інструкції позивач повинен знать чинне законодавство про охорону здоровя та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоровя; права, обовязки та відповідальність лікаря-патологоанатома; правила оформлення медичної документації (т.1 а.с.39-41).

Та обставина, що позивач з 25.03.2016 по 01.04.2016 року включно, а також з 11.04.2016 року по 01.08.2016 року перебував на лікарняному, не звільняла його від обовязку на виконання наказу МОЗ №110 від 14.02.2012 р. та своєї Посадової інструкції після розтину заповнювати історії хвороби форми № 003/о, які виявилися не заповненими за відпрацьований ним період в березні та квітні 2016 року (т.1 а.с.170,171)

Згідно з актом про відмову надання письмового пояснення від 03.08.2016 року позивач відмовся надавати пояснення заступнику головного лікаря ОСОБА_22 в присутності інших працівників Бориспільської ЦРЛ, які підписали акт (т.1 а.с.172)

Крім того, з оспорюваним наказом позивач ознайомлений 09.08.2016 року та зазначив, що з вищевикладеним не згоден, в звязку з порушенням БЦРЛ.

Доводи позивача, що на момент проведення ревізії він знаходився на лікарняному, а також що неправомірні дії відповідача щодо вилучення медичної документації позбавили його можливості належним чином оформити картки стаціонарних хворих після виходу з лікарняного та своєчасно передати їх в інформаційно-аналітичний відділ, суд вважає необґрунтованими, оскільки в момент вилучення медичної документації 13.04.2016 позивач перебував на лікарняному, а виявлені порушення стосувались періоду, коли позивач виконував свої обовязки патологоанатома за сумісництвом. Крім того, відсутність визначених Інструкцію строків, протягом якого форма №003/о передається в кабінет статистики для обробки не знімає з позивача відповідальності за не заповнення медичних карт.

Та обставини, що відповідачем не надано доказів ознайомлення позивача з наказом №359 по Бориспільській ЦРЛ від 18.08.2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення», суд вважає недостатньою підставою для скасування оспорюваного наказу, оскільки факт порушення позивачем вимог наказу МОЗ№110 від 14.02.2012 знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

З урахуванням часу перебування на лікарняному, строк накладенні дисциплінарно стягнення відповідачем не порушений.

Судом також встановлено оспорюваним позивачем наказом в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №373 від 18.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1» оголошено догану завідуючому патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, що проявилась в недотриманні Кодексу медичної етики та деонтології та привищенні своїх службових обовязків (т.1 а.с.191).

Як вбачається зі змісту наказу, підставою для накладення дисциплінарного стягнення були: Акт службового розслідування від 16.08.2016, доповідні ОСОБА_23, ОСОБА_3, ОСОБА_24, ОСОБА_14, ОСОБА_25, Акт про відмову від надання письмового пояснення від 18.08.2016 року.

З дослідженого оспорюваного наказу №373 від 18.08.2016 встановлено, що в наказі відсутні посилання на відповідні положення (норми) зазначеного Кодексу медичної етики та деонтології, а також не зазначені підстави застосування цього нормативного акту по відношенню до позивача, оскільки Посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічним відділенням (т.1 а.с.39-41) не передбачена відповідальність за недотримання такого Кодексу.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що ані в колективній записці працівників патологоанатомічного відділення ОСОБА_3, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_26, а також ОСОБА_14 від 17.08.2016 (т.1 а.с.194), а також в окремо поданих заяв про звільнення за власним бажанням та доповідних ОСОБА_23Д, ОСОБА_3, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , ОСОБА_14 (а.с.195-205), жодного факту грубого, некоректного відношення, морального приниження в зазначених заявах не зазначено, не встановлено це і з показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_23Д, ОСОБА_3, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_14. Так з показань свідків встановлено, що приводом та підставою для написання заяви було проведена позивачем 15.08.2016 року нарада, на якій було позивачем підлеглим працівникам доведено, що вони мають працювати відповідно до встановленого штатним розпорядком графіку, а не позмінно відповідно до усної домовленості яка була досягнута між працівниками патологоанатомічного відділення до виходу позивача на роботу з лікарняного у 2015 році.

Суд також звертає увагу, що в акті службового розслідування від 16.08.2016 (т.1 а.с.207) не зазначено жодного конкретного встановленого комісією факту некоректної, грубої поведінки завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 по відношенню до підлеглих працівників. Крім того, встановлено, що комісією жодним чином немотивовані твердження щодо некоректної поведінки позивача зі всіма членами комісії, недотримання субординації, оскільки єдиним прикладом такої поведінки за змістом акту є відмова позивача відповідати на жодне постановлене йому питання, а також його відповідь в.о. головному лікаря ОСОБА_6 на пропозицію написати пояснення до даному факту: «ОСОБА_14 напишеш».

Звертає на себе увагу недоведені жодним належним і допустимим доказом висновки комісії проте, що комісією було підтверджено: факти викладені працівниками патологоанатомічного відділення не безпідставні. А саме: завідуючий відділенням ОСОБА_1 неналежним чином організовує роботу патологоанатомічного відділення, чинить тиск на підлеглих йому працівників, відноситься до колег нечемно та не поважно, не дотримується правил лікарської етики та деонтології (т.1 а.с.207).

Зокрема видається незрозумілим, чому в Акті проведення службового розслідування від 16.08.2016 року зазначено про те, що позивач відмовився написати письмові пояснення, а також працівниками Бориспільської ЦРЛ, зокрема членами комісії зі службового розслідування ОСОБА_17 та ОСОБА_28О, складено Акт про відмову від надання письмового пояснення від 18.08.2016, за змістом якого в їх присутності 17.08.2016 року завідуючому патологоанатомічним відділенням ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення на доповідні працівників відділення ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_3 ОСОБА_25, ОСОБА_14, та що ОСОБА_1 для надання пояснень не зявився, на телефонні дзвінки не відповідач (т.1 а.с.208).

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в звязку з чим оспорюваний ним наказ №373 від 18.08.2016 не може бути залишений в силі та підлягає скасуванню. Строк звернення до суду позивачем не порушений.

Крім того, судом встановлено, що наказом в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №385 від 31.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1» позивачу оголошено догану за неналежне виконання завдань та обовязків завідуючого патологоанатомічного відділення згідно посадової інструкції (т.1 а.с.187).

Відповідно до наказу, він виданий на підставі акту статистичної ревізії первинної документації патологоанатомічного відділення медичного статиста інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_29 від 17.08.2016 (т.1 а.с.189).

Як вбачається з Акту статистичної ревізії ведення первинної медичної документації та достовірності звітних даних, складеного статистом інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_29 від 17.08.2016 (т.1 а.с.189) встановлено, що метою статистичної ревізії є перевірка ведення первинної медичної документації на виконання наказу МОЗ №110 від 14.02.2012 р. та відповідно наказу №359 по Бориспільській ЦРЛ від 18.08.2012 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоровя незалежно від форм власності та підпорядкування».

Проте суд звертає увагу, що зазначені доповідна та Акт статистичної ревізії не містять, коли та ким саме вони були допущені виявлені недоліки в заповненні медичної документації.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з 11.04.2016 по 02.08.2016 перебував на лікарняному та його обовязки завідуючого патологоанатомічним відділенням з 11.04.2016 на підставі наказу №138-к від 11.04.2016 виконував ОСОБА_30 (т.1 а.с.214).

Щодо встановлених в Акті статистичної ревізії ведення первинної медичної документації та достовірності звітних даних (п.5) недоліків, а саме, що після повторної перевірки недоліків в неоформлених історіях померлих в стаціонарі не усунуті, судом встановлено, що які саме недоліки та у яких саме історіях хвороби в Акті ревізії не зазначено (т.1 а.с.189).

Крім того, як визнано відповідачем, історії хвороби, щодо неналежного оформлення яких відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом №362 від 09.08.2016 року, були вилучені із сейфу в кабінеті позивача, коли він перебував на лікарняному, і відповідачем не доведено, що позивачу було надано таку можливість усунути раніше виявлені недоліки в неоформлених історіях померлих в стаціонарі, а повторне притягнення до одного і того самого виду відповідальності за одне й те саме правопорушення, не допускається.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в звязку з чим оспорюваний ним наказ №385 від 31.08.2016 підлягає скасуванню. Строк звернення до суду позивачем не порушений.

Щодо звільнення позивача суд зазначає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що наказом головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України» позивача звільнено з посади завідуючого патологоанатомічним відділенням по ст.40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.3 а.с.59).

Як вбачається зі змісту наказу підставою для звільнення позивача зазначено:

- доповідна молодшої медичної сестри ОСОБА_3 від 10.03.2016 р.

- доповідна оператора компютерного набору відділу кадрів ОСОБА_16

- доповідна завідуючої ІАВ Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_20

- доповідна охоронця господарчої діяльності ОСОБА_25

- доповідна молодшої медичної сестри ОСОБА_3

- доповідна лікаря патологоанатомічного відділення ОСОБА_23

- доповідна молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення

ОСОБА_14 .

- доповідна молодшої сестри медичної патологоанатомічного відділення ОСОБА_24

Н.О.

- колективна записка працівників патологоанатомічного відділення. '

- доповідна заступника головного лікаря з медичної частини ОСОБА_6

- копії наказів № 163 від 17.03.2016 р., № 185 від 04.04.2016 р., № 362 від 09.08.2016 р„ № 373 від 18.08.2016 р„ № 385 від 31.08.2016 р.

- пояснююча ОСОБА_1 від 10.03.2016 р.

- акт про відмову надання пояснення на доповідну від 04.04.2016 р.

- акт про відмову надання пояснення на доповідну від 03.08.2016 р.

- акт про відмову надання пояснення на доповідну від 18.08.2016 р.

- акт про відмову надання пояснення на доповідну від 18.08.2016 р.

- подання до голови ПК Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_15 про отримання згоди на звільнення завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1

- доповідна головного бухгалтера ОСОБА_21

- акт про відмову надання пояснення від 22.09.2016 р.

- акт службового розслідування від 22.09.2016.

Що наведеного вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та звільнення були усі вищенаведені оспорювані позивачем накази про накладення дисциплінарного стягнення, письмові документи, що були підставою для застосування цих стягнень, а також доповідна головного бухгалтера ОСОБА_21, акт про відмову надання пояснення від 22.09.2016 р., акт службового розслідування від 22.09.2016, які, як стверджує представник відповідача, підтверджують вчинення ним дисциплінарного проступку, за який він був звільнений з роботи.

Так, з долученої до матеріалів справи доповідної головного бухгалтера ОСОБА_21 на імя головного лікаря ОСОБА_2 від 08.09.2016 встановлено, що цією доповідною вона доводить до відома головного лікаря, що при щомісячній вибірковій перевірці праці відділу бухгалтерії, була виявлена помилка при нарахуванні заробітної плати лікарю паталого-анатомічного відділення ОСОБА_26, а саме: згідно наказу №114-К по БЦРЛ від 28.03.2016 року він був прийнятий тимчасово на період лікарняного листка завідуючого лікаря патологоанатомічного відділення ОСОБА_1. З 01.08.2016 згідно табелю відпрацювання робочого часу одночасно були протабельовані і ОСОБА_26 і ОСОБА_1 та повністю виплачена заробітна плата обом працівникам, що суперечить наказу №114-К від 28.093.2016 року (т.1 а.с.212)

З долучених до матеріалів справи копій наказів по Бориспільській центральній районній лікарні встановлено, що наказом №114-К від 28.03.2016 було прийнято ОСОБА_26 на посаду лікаря-патологоанатома-стажиста патологоанатомічного відділення на період лікарняного листа ОСОБА_1 з 28.03.2016 по трудовому договору(т.1 а.с.215), наказом №138-К від 11.04.2016 прийнято ОСОБА_26, лікаря-патологоанатома-стажиста на посаду тимчасово в.о. завідуючого патологоанатомічного відділення на 0,5 ставки по контракту на період лікарняного листа ОСОБА_1 з 12.04.2016 (а.с.214).

Згідно з графіком обліку використання робочого часу та підрахунку заробітку за серпень 2016 року зазначено про те, що позивачем відпрацьовано 25 днів 126,9 годин, а також лікарем ОСОБА_26 26 днів, 66 годин (т.1 а.с.213).

Суд звертає увагу, що вказаний графік підписаний як від імені зав.паталогії ОСОБА_1, так і від імені в.о. головного лікаря ОСОБА_6, при цьому саме в.о. головного лікаря ОСОБА_6 був підписаний вищевказаний наказ №114-К від 28.03.2016 року, на порушення якого у своїй доповідній від 08.09.2016 року посилалась головний бухгалтер ОСОБА_21 (т.1 а.с.212).

Також з наданих відповідачем документів вбачається, що 22.09.2016 працівниками Бориспільської ЦРЛ складено Акт про відмову надання пояснень, а саме, про відмову завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1Гю написати пояснення по доповідній головного бухгалтера ОСОБА_21 (т.1 а.с.219).

Зазначений в наказі про звільнення (т.3 а.с.59) Акт службового розслідування від 22.09.2016 суду наданий не був, натомість до матеріалів справи долучена копія акту проведення службового розслідування від 09.09.2016 (т.1 а.с.220), зі змісту якого вбачається, що на підставі доповідної головного бухгалтера Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_21 від 09.09.2016 проведено службове розслідування, в якому зазначено що в серпні місяці наступного року завідуючи патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 протабелював працівника ОСОБА_26, якому була нарахована та виплачена заробітна плата, що суперечить наказу №114-К.

Як зазначено в акті, в ході бесіди з завідуючим патологоанатомічного відділення ОСОБА_1 причини безпідставного протабелювання виявлено не було, в звязку з відмовою надання пояснень ОСОБА_1. Таким чином, в ході розслідування, комісією було підтверджено: факти, викладені в доповідній головного бухгалтера ОСОБА_21 (т.1 а.с.220)

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та, відповідно звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Так, твердження відповідача про безпідставне протабелювання працівника ОСОБА_26 суд вважає необґрунтованими, оскільки за змістом наказу №114-К від 28.03.2016 ОСОБА_26 було прийнято на посаду лікаря-патологоанатома-стажиста патологоанатомічного відділення на період лікарняного листа ОСОБА_1 з 28.03.2016 по трудовому договору (т.1 а.с.215) та доказів того, що він був звільнений з посади, або був відсутній на роботі, суду надано не було.

Згідно з посадовою інструкцією завідуючого патологоанатомічного відділення (т.1 а.с.39-41), до повноважень позивача не віднесено повноваження прийняття на роботу та звільненні працівників, а також щодо табелювання працівників. Крім того, доказів того, що позивач був ознайомлений з вищевказаним наказом №114-к від 28.03.2016, виданим під час перебування позивача на лікарняному, суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_26 від 02.08.2016 на імя головного лікаря ОСОБА_2 про його звільнення від т.в.о у звязку з виходом з лікарняного ОСОБА_1 (т.1 а.с.206), проте, замість звільнення працівника на підставі поданої заяви та раніше виданих наказів №114-К від 28.03.2016 та №138-К від 11.04.2016 року, третьою особою у справі головним лікарем ОСОБА_2 накладено резолюцію: «ОСОБА_17 Службове розслідування».

Окрім зазначено, суд також звертає увагу, що в оспорюваному наказі №426 від 26.09.2016 року відсутні будь-які посилання на застосування до позивача дисциплінарного стягнення у звязку з порушенням ним трудової дисципліни, а зазначено лише про його звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.3 а.с.59).

Наведене дає підстави дійти до висновку, що відповідачем застосовано звільнення позивача без будь-яких підстав, передбачених ст.147 КЗпП України.

Крім того, на підставі встановлених в судовому засіданні обставин справи суд зробив висновок, що чотири з пяти попередньо застосованих до позивача дисциплінарних стягнення, підлягають скасуванню, в звязку з чим наказ про звільнення позивача підлягає скасуванню також з тих підстав, що в його діях відсутнє систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, судом встановлено порушення порядку звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у звязку з недотримання відповідачем вимог ст.43 КЗпП України, без згоди профспілкової організації.

Так, подання адміністрації Бориспільської ЦРЛ не було розглянуто первинної профспілковою організацією в звязку із знаходженням позивача на лікарняному. Проте, після виходу позивача з лікарняного, відповідач профспілкову організацію не повідомив, повторне подання до профспілкової організації не направив та звільнив позивача (т.3 а.с.22-25), що також підтверджено показаннями допитаної в якості свідка голови Бориспільської районної організації професійної спілки працівників охорони здоровя України ОСОБА_15

Не була надана така згода і за зверненням суду з підстав, що позивач у звязку зі звільненням з Бориспільської ЦРЛ не являється членом профспілкової організації (т.3 а.с.6,20).

В звязку з вище викладеним, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування наказу головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України», а також поновлення позивача на посаді завідуючого патологоанатомічного відділення в Бориспільській ЦРЛ підлягають задоволенню і позивач має бути поновлений з дати звільнення - з 26.09.2016.

В звязку з цим на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу: за період з 26.09.2016 по 26.05.2017, що складає 166 робочих днів, виходячи із середньоденної заробітної плати за два повних календарних місяці роботи перед звільненням 235,00грн. (т.1 а.с.222), а всього на загальну суму 39010 гривень.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому суд також враховує, що будь-яких заперечень щодо правильності розрахунку, а також доказів, які ці обставини підтверджують, відповідачем надано не було.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування завданої йому внаслідок незаконного звільнення моральної шкоди в сумі 50000 гривень, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що неодноразове притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також звільнення позивача відбулось з порушенням чинного законодавства та законних прав позивача ОСОБА_1, що завдало позивачу моральних переживань та вимагало від нього вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність звернення з позовом до суду, проте, визначаючи розмір такого відшкодування суд , дотримуючись засад розумності, виваженості і справедливості, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача саме зазначену суму 5000гривень, що відповідає кількості безпідставно накладених на позивача дисциплінарних стягнень, а також не перевищує середньомісячної заробітної плати позивача (т.1 а.с.222). Крім того, суд враховує, що сам факт визнання судом допущених відповідачем порушень прав позивача є також частковим відшкодуванням завданої йому моральної, немайнової шкоди.

Строк звернення з позовом до суду визначений ст.232 КЗпП України позивачем не порушений.

Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи фактично сплачений позивачем судовий збір за однією вимогою немайнового характеру в сумі 551 гривня 20 копійок (т.1 а.с.1), а також, враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору на суму 2756 гривень за пятьма вимогами немайнового характеру (т.2 а.с.23-24), судові витрати по сплаті відстроченої суми судового збору в сумі 2756 гривень, пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. А також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу на загальну суму 6380 гривень (т.1 а.с.109-110), при цьому правильність проведеного розрахунку. А також дійсність поданих адвокатом квитанції та розрахунку у суду не викликає сумнівів, а розрахунок відповідає вимогам ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61,88, 169, 209, 212, 214, 215,367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №163 від 17.03.2016 «Про дисциплінарне стягнення».

Скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №185 від 04.04.2016 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1Г.».

Скасувати наказ в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №373 від 18.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1».

Скасувати наказ в.о.головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №385 від 31.08.2016 «Про накладення дисциплінарного стягнення на завідуючого патологоанатомічного відділення ОСОБА_1».

Скасувати наказ головного лікаря Бориспільської ЦРЛ №426 від 26.09.2016 «Про звільнення за статтею 40 пунктом 3 КЗпП України» і поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого патологоанатомічного відділення в Бориспільській ЦРЛ з 26.09.2016.

Стягнути з Бориспільської ЦРЛ () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 39010 гривень (тридцять девять тисяч десять гривень).

Стягнути з Бориспільської ЦРЛ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 гривень (пять тисяч гривень).

Стягнути з Бориспільської ЦРЛ на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6380 гривень (шість тисяч триста вісімдесят гривень).

Стягнути з Бориспільської ЦРЛ () судовий збір на користь держави 2756 гривень (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів