З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі : головуючого - судді Верніка В.М.
при секретарі - Росовській О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 14.03.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 22.04.2014 року вона та відповідач ОСОБА_2 вирішили проживати однією сім'єю та від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, взагалі не цікавиться як зростає його син та не надає йому ніякої матеріальної допомоги, знаючи, що дитина потребує постійної батьківської уваги і допомоги, в тому числі значних коштів на його утримання. Зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням допомагати їй із сином матеріально, однак останній проігнорував всі її прохання, угоди про добровільну сплату аліментів між ними досягнуто не було, тому вона була змушена звернутися до суду з цим позовом. У зв'язку із тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.
Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.
При цьому, позивач ОСОБА_1 попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем його реєстрації згідно адресної довідки (а.с.20), вдруге не з'явився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного.
Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Так, з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача.
Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 13.03.2017 року №368 (а.с.8) син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад с.Олександрівки та місячна батьківська плата за харчування у дошкільному навчальному закладі становить 120 грн.
Згідно довідок виконкому Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 13.03.2017 року за №367 та №368 (а.с.9) син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, та на території сільської ради позивач ОСОБА_1 майнового чи земельного паю не має.
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.
На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача ОСОБА_2 щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині ОСОБА_3, вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано, не представлено заперечень стосовно батьківства по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, а також відповідачем не повідомлено про незадовільний стан власного здоров'я чи про наявність у нього інших утриманців.
За таких обставин вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїй неповнолітній дитині, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у заявленому розмірі в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, що на думку суду становитиме належне забезпечення потреб неповнолітнього сина з боку батька за рівного обов'язку сторін щодо спільного надання утримання їх неповнолітній дитині, перевищуючи наразі половину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, серед іншого з огляду на обставини перебування малолітнього сина, вік якого наразі потребує постійного догляду за ним, на утриманні позивача, що істотно обмежує її можливості у самостійному отриманні доходу, та не порушуватиме прав відповідача, перебуваючи в межах прожиткового мінімуму доходів працездатних осіб, яким той є, та не перевищуючи половини встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, визначаючи відповідну спроможність відповідача до їх сплати.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову.
Враховуючи викладене, керуючись ст.5, 8, 10, 60, 88, 169, 174, 209, 210, 212-214, 224-226, 367 ЦПК України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", ст.180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд -
Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця, а саме: з 14.03.2017 року по 14.04.2017 року, - допустити до негайного виконання.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків його оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана відсутніми в судовому засіданні сторонами протягом десяти днів з дня отримання його копії, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.