У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"22" травня 2017 р. м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої сестри, -

встановив:

позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом.

Позивач подав заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить метою забезпечення позову накласти заборону на вчинення паровичну, з боку ОСОБА_2, стосовно квартири за адресою АДРЕСА_1, віником якої є ОСОБА_2. Зокрема, з відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1. та накласти заборону на зняття основного тіла з депозитних рахунків №0300 та №5132, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_2, до винесення рішення по її заяві, стверджуючи, що не вжиття таких заходів може утруднити, та зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого у позивача законні права не будуть захищені.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаються на будь якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з роз'ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки позивач не надав належних доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, не обґрунтував види забезпечення позову та їх необхідність, та у звязку із відсутністю причин, у звязку з яким потрібно забезпечити позов та відсутністю зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

А відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.4, 151-154 Цивільного процесуального кодексу України,-

ухвалив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої сестри - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Мартинишин М.О.