Справа № 517/572/15-ц
Провадження № 6/517/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря Мельниченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка подання заступника начальника Великомихайлівського міжрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про надання дозволу на примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Великомихайлівського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернулася в суд з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Великомихайлівському міжрайонному ВДВС знаходиться виконавче провадження за номером АСВП 50790161 по примусовому виконанню виконавчого листа № 517/572/15 від 05 листопада 2015 року, виданого Фрунзівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 154367 грн. 55 коп.

08 квітня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої боржнику ОСОБА_1 було надано строк для добровільного виконання виконавчого документу, а саме до 15 квітня 2016 року.

Після закінчення наданого для добровільного виконання строку, боржником жодних заходів направлених на виконання виконавчого документа вчинено не було.

19 жовтня 2016 року та 21 березня 2017 року державним виконавцем були здійснені виходи за місцем проживання боржника для здійснення виконавчих дій. Проте потрапити до будинку не виявилось можливим.

У звязку з цим, просить постановити ухвалу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника для опису і арешту майна.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання державний виконавець Великомихайлівського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зявилась та не надала для огляду виконавче провадження, при цьому подала заяву, в якій підтримала вимоги подання. Просила розглядати справу без її участі (а.с. 12).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Великомихайлівському міжрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження № 50790161 з виконання виконавчого листа № 517/572/15 виданого 05 листопада 2015 року Фрунзівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 150713 грн. 55 коп., а також 3354 грн. судового збору, що підтверджується відповідною копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2016 року (зв. а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, всупереч вказаних приписів, матеріали справи не містять підтвердження про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження. Фіскальний чек наявний в матеріалах подання про відправлення листа з постановою не є таким підтвердженням, оскільки він не засвідчує час та факт отримання боржником відповідного листа.

Крім цього, 19 жовтня 2016 року та 21 березня 2017 року державним виконавцем були здійснені виходи за адресою проживання боржника, однак потрапити до будинку не виявилось можливим, з причин відсутності боржника за адресою місця проживання та його небажання спілкуватися з державним виконавцем відповідно (а.с. 5, 6).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, з огляду на вище наведене, подання державного виконавця, як і рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на відповідних доказах.

Так, державний виконавець, просить суд, постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 за адресою вул. Шкільна, 3, смт. Захарівка Захарівський район Одеська область чи іншого його володіння.

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би, що житло за вищевказаною адресою є власністю саме боржника ОСОБА_1 або він має право користування ним, а тому задоволення клопотання в даному випадку може вплинути на право власності третіх осіб.

При цьому, в поданні також не зазначені достовірні дані про наявність майна боржника ОСОБА_1 у житлі до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Крім цього, державним виконавцем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує факт навмисного ухилення боржника від виконання зобовязання, оскільки як вбачається з складених актів від 19 жовтня 2016 року та 21 березня 2017 року за результатами виходу виконавця за місцем проживання боржника, в першому випадку останній був відсутній за адресою місця проживання, а в другому випадку ОСОБА_1 відмовився від спілкування з державним виконавцем без перешкоджання добровільної перевірки його майнового стану. При цьому, державний виконавець зазначив, що майна не виявлено.

Суд вважає, що саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Будь-яких доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, зміну місця проживання чи роботи тощо) державний виконавець не надав та про наявність таких не вказав.

Крім цього, в прохальній частині подання заступник начальника ВДВС просить суд, постановити рішення про примусове проникнення в тому числі до іншого володіння боржника або іншої особи, у якої знаходиться майно та кошти належні боржникові. Разом з тим, виконавець у поданні не конкретизує до якого саме іншого володіння боржника слід проникнути та не вказує інших осіб у яких знаходяться кошти чи майно боржника.

Також, згідно з копією виконавчого листа від 01 жовтня 2015 року виданого Фрунзівським районним судом Одеської області, суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором (а.с. 2).

Разом з тим, з наданого подання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що боржником у виконавчому провадженні відкритому на підставі вище вказаного виконавчого листа є ОСОБА_1 (зв. а.с. 4). Зазначене вказує на те, що всі виконавчі дії по виконанню виконавчого листа від 01 жовтня 2015 року, державним виконавцем вчинялися фактично відносно іншої особи.

За таких обставин, з огляду на наведене, суд вважає, що подання про примусове проникнення до житла боржника є необґрунтованим, в звязку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 208 210, 293, 376 ЦПК України, статтею 18, 28 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Великомихайлівського міжрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про надання дозволу на примусове проникнення до житла відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: