УХВАЛА

02 червня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

з участю: секретаря Кошевої А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 року Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогами: стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» матеріальну шкоду, завдану незаконним звільненням працівника у розмірі 84458 грн. 51 коп.; стягнути витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявила клопотання про виклик у судове засідання свідків: ОСОБА_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, убд. 97 кв. 207 та ОСОБА_5, який працює в ДП "НЕК"Укренерго", мотивуючи тим, що вказані свідки володіють інформацією щодо процедури звільнення ОСОБА_6, можуть пояснити про обставини, які свідчать про винуватість у виданні наказу №233-к від 07.11.2013 року про звільнення ОСОБА_6 з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, не тільки відповідача ОСОБА_1, а і інших службових осіб підприємства.

Представник позивача при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.08.2014 року, яке набрало законної сили і яке є чинним , наказ №233-к від 07.11.2013 року визнано незаконним.

Ця обставина встановлена щодо відповідача ОСОБА_1, який будучи директором "Північної електроенергетична системи» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» підписав цей наказ.

Отже, за визначенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є імперативною нормою щодо належності та допустимості доказів.

Керуючись ст. ст. 58,59, 61 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клдопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвала оскарженню не підлягає., заперечення не неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: