АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Волошиної В.М.

при секретарі Юрчуку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Подільське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про зобов'язання надати кімнату в комунальній квартирі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням подальших уточнень просили скасувати розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №283 від 02 березня 2007 року "Про включення житлової площі до числа службових жилих приміщень Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві" та зобов'язати Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію надати позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату у комунальній квартирі, що звільнилася за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2011 року провадження в справі в частині позовних вимог про скасування розпорядження Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №283 від 02 березня 2007 року закрито.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні позову до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Подільське РУ ГУМВС України в м. Києві про зобов'язання надати кімнату у комунальній квартирі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року вказане судове рішення залишено без змін.

11 серпня 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій просив скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким надати ОСОБА_1 та його малолітній донці ОСОБА_3 в користування кімнату площею 14,9 кв.м., що звільнилась в комунальній квартирі АДРЕСА_1.

В якості підстав для перегляду посилався на скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду.

Зазначив, що постановою Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року та визнано недійсним і скасовано розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 02 березня 2007 року №283 "Про включення житлової площі до числа службових жилих приміщень Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві". За таких підстав, у відповідності до ст.54 ЖК Української РСР, вважає, що позивачі мають право на ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, оскільки спірна квартира не відноситься до категорії службових приміщень.

Зазначив, що з 1989 року він стоїть на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з лютого 2014 року в кімнаті площею 14,3 кв.м., що знаходиться в комунальній квартирі АДРЕСА_1, разом з ним проживає його малолітня донька ОСОБА_3 Відповідно до ч.4 ст.48 ЖК Української РСР житлове приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року скасовано, заяву передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 - просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що Подільське РУ ГУ МВС України в м. Києві з 06 листопада 2015 року знаходиться в стані припинення, повноваження з управління справами вказаної юридичної особи перейшли до заступника начальника Головного управління Національної поліції в місті Києві - Нечитайла В.О. Розглянувши справу без участі та повідомлення третьої особи - голови ліквідаційної комісії Подільського РУГУ МВС України в м. Києві, розглянувши справу без належного повідомлення вказаної особи суд першої інстанції порушив порядок розгляду даного питання.

Крім цього, при розгляді заяви судом не було враховано висновки Апеляційного суду м. Києва, викладені в ухвалі від 02 березня 2017 року, та проігноровано висновки Апеляційного суду м. Києва, викладені в ухвалі від 30 жовтня 2013 року, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник Подільської районної в м. Києві державної адміністрації - Омелян В.О. просила апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились.

12 червня 2017 р. ОСОБА_2 надіслала на адресу суду заяву, в якій повідомила про розірвання шлюбу з ОСОБА_1, погодилась, що не має права на отримання в користування кімнати, що звільнилась в комунальній квартирі, та просила розглядати заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року без її участі (а.с.244 т.3).

Третя особа Подільське РУ ГУМВС України в м. Києві з 06.11.2015 р. перебуває в стані припинення (а.с.3-4 т.4).

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її відхилення з огляду на наступне.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні позову до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Подільське РУ ГУМВС України в м. Києві про зобов'язання надати кімнату у комунальній квартирі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року вказане судове рішення залишено без змін.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтовував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Як вбачається зі змісту рішення, про перегляд якого подано заяву, підставою для відмови в задоволенні позову про зобов'язання надати ОСОБА_1, ОСОБА_2 кімнату в комунальній квартирі слугувало те, що у випадку надання вказаного приміщення загальний розмір жилої площі буде перевищувати норми, встановлені ст. 47 ЖК Української РСР, а доказів наявності у позивачів права на додаткову жилу площу в квартирі суду не надано.

Крім цього, суд першої інстанції виходив з того, розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації №283 від 02 березня 2007 року кімнату в комунальній квартирі АДРЕСА_1 включено до числа службових житлових приміщень Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві. У визнанні вказаного розпорядження недійсним та його скасування було відмовлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 29 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року.

Судом встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києві від 29 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення про визнання недійсним та скасування розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 02 березня 2007 року №283 (а.с.25-28 т.3).

Підставою для скасування вказаного розпорядження слугувало те, що при його прийнятті не було дотримано принципу рівності перед законом, що призвело до несприятливих наслідків для житлових прав позивачів, які перебували на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а також неодноразово зверталися до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації з проханням надати у користування кімнату, що звільнилася.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що сам факт скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києві від 29 листопада 2011 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року не може бути підставою для перегляду судового рішення, оскільки суд обґрунтовував ухвалене судове рішення не постановою суду, яка згодом була скасованою, а виходив з того, що спірне житлове приміщення має статус службового.

Подальше скасування розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 02 березня 2007 року №283 є новою обставиною, яка виникла після ухвалення судового рішення, а тому не могла бути врахована судом при його ухваленні.

Між скасованими судовими рішеннями та судовим рішенням, про перегляд якого просять заявники, відсутній матеріально-правовий зв'язок, і факти, встановлені в постанові Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року істотного значення для вирішення даної справи не мають.

Крім цього, скасування рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року не може призвести до іншого за змістом вирішення спору.

Відповідно до положень ч.2 ст.54 ЖК Української РСР , ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року, яке набуло законної сили, встановлено, що правові підстави для надання позивачам жилого приміщення, що звільнилося у квартирі, відсутні, у зв'язку з перевищенням у такому випадку норми житлової площі, встановленої статтею 47 цього Кодексу.

При вирішенні даного питання колегія суддів враховує також ту обставину, що на підставі розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 20 січня 2015 року власниками 50/100 частин квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.72 т.3).

ОСОБА_1 також скористався своїм правом на приватизацію та 31 липня 2014 року став власником 50/100 частини квартири АДРЕСА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 в рівних долях (а.с.71 т.3).

Положеннями ст.54 ЖК Української РСР, на яку позивач посилався, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, передбачені випадки надання наймачам житлового приміщення, що звільнилось в комунальній квартирі.

При вирішенні даної справи колегія суддів також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та висновки Європейського суду у справі " Желтяков проти України".

Так у вказаному рішенні: " Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З огляду на те, що скасування розпорядження Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 02 березня 2007 року №283 не є обставиною, що має істотне значення для скасування остаточного судового рішення у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про його перегляд.

Вказані заявником обставина може бути підставою, за наявності правого обґрунтування, для пред'явлення нових вимог.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, і підстав для її скасування з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

Справа №758/9091/13-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/10373/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.