1Справа № 335/2957/17 2/335/1000/2017
31 травня 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку автомобіля, визнання права власності на частку автомобіля як частки в спільному майні подружжя, -
В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з'явилася, причину неявки суду не сповістила, про день і місце слухання справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти, повернуті на адресу суду з відміткою: „За закінченням терміну зберігання", заперечень до позовної заяви суду не надала, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 30.06.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.03.2016 року.
29.03.2007 року, в період шлюбу, сторони придбали автомобіль Hyundai Getz, (кузов, рама) № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Оскільки коштів на придбання автомобіля сторони не мали, 30.03.2007 року між АКБ „ТАС - Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0701/0307/64-196, за умовами якого банк надав останній в кредит у розмірі 15 500 доларів США, з 30.03.2007 року по 29.03.2014 року під 11 % річних.
Згідно договору купівлі продажу від 21.12.2007 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 було продано належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, за 70 000 доларів США.
29.12.2007 року з отриманих від продажу належної частки квартири позивачу, останній сплатив за придбаний відповідачем автомобіль 10 000 доларів США, що підтверджується квитанцією, решта кредиту у розмірі 5500 доларів США, була погашена сторонами із спільних коштів сім'ї.
Відповідно до висновку про вартість майна від 20.01.2017 року, дійсна вартість спірного автомобіля на теперішній час складає 147 400 грн.
24.03.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4
Після розірвання шлюбу відповідач сховала автомобіль, позбавивши позивача права користуватися автомобілем який був придбаний за його особисті кошти і за спільні кошти подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подрудружжя.
Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частинами 1 ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
ОСОБА_1, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору у розмірі 1212,37 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на частку автомобіля, визнання права власності на частку автомобіля як частки в спільному майні подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 64,5 % частки автомобіля Hyundai Getz, реєстраційний № НОМЕР_2, що еквівалентно 95 073 грн. від дійсної вартості.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1212 грн. 37 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.В.Геєць