Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначила, що 06 березня 2015 року відповідач отримала від позивача 25 000 доларів США та зобов'язалася повернути позику до 20 березня 2015 року.

20 березня 2015 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення коштів, але остання відмовилась повернути зазначену вище суму, посилаючись на відсутність грошей та запропонувала подовжити термін повернення коштів.

У той же день відповідачем складено розписку, згідно якої подовжено термін повернення коштів позивачу до 06 квітня 2015 року.

Однак, 06 квітня 2015 року відповідач кошти не повернула.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів, але отримувала відмову.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просила стягнути із ОСОБА_5 на свою користь грошові кошти у розмірі 585 750 грн (еквівалент 25 000 доларів США згідно курсу НБУ станом на 10 квітня 2015 року) та судовий збір.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 585 750 гривень та судовий збір у розмірі 3 654 гривень.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 06 березня 2015 року ОСОБА_5 складено розписку, згідно якої остання зобов'язалась повернути позивачу кошти у розмірі 25 000 доларів США.

20 березня 2015 року сторонами узгоджено збільшення терміну для повернення позики до 06 квітня 2015 року.

На даний час сума боргу за розпискою не повернута позивачу.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання не виконала, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума за розпискою у розмірі 585 750 гривень, що еквівалентно 25 000 доларів США по курсу НБУ станом на 10 квітня 2015 року.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко
В.О. Кузнєцов