Справа № 363/472/17 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 22-ц/780/2985/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 22 28.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «Юна-сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Виробничо-комерційної фірми «Юна-сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю «Творець» про стягнення заборгованості, -

встановила:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю.

Накладено арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог, що належать Виробничо-комерційній фірмі «Юна-сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, Виробничо-комерційна фірма «Юна-сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у вжитті заходів забезпечення позову по даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти ВКФ «Юна-сервіс» у вигляді ТОВ відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконанням рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов. Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника (заявників), що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами 1 та 2 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Обставини, які викладені у позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову, свідчать про існування спору між сторонами та загрози утруднення або навіть унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення поданого позову.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову позивач послався на існування численних судових рішень та судових проваджень з приводу стягнення з відповідача-1 заборгованості на користь третіх осіб, що свідчить про складний фінансовий стан відповідача-1 та можливість утруднення або взагалі унеможливлення виконання майбутнього рішення суду по даній справі у разі задоволення позову.

Крім того, відповідно до наданих позивачем копій ухвал, роздрукованих з Єдиного державного реєстру судових рішень, тривають судові провадження за позовами контрагентів та органів влади про стягнення з ВКФ «Юна-Сервіс» значних грошових сум.

Отже, з метою забезпечення можливості відновити порушені права позивача, для гарантії реального та ефективного виконання остаточного судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого акту правосуддя, суд першої інстанції мав законні підстави і абсолютно обґрунтовано вжив заходів забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами процесуального права, які судом вірно застосовані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «Юна-сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_3