У Х В А Л А

02.10.2017 Справа №607/10896/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 4282323,37 гривень у порядку поділу майна, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати належні їй житлові приміщення в м. Тернополі: 3-кімнатну квартиру по вул. Чалдаєва, 8/74, 2-кімнатну квартиру по вул. Транспортній, 10/16, та 1-кімнатну квартиру по вул. Карпенка, 22/48.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії. Разом з тим, у заяві про забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Однак, із поданої до суду заяви ОСОБА_1 не вбачається, що відповідач має реальний намір відчужити зазначені вище квартири, відсутні відомості про їх вартість, тобто відсутні інші відомості, необхідні для забезпечення позову, які відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України повинні бути зазначені в заяві.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі, суд не може пропонувати позивачу надавати докази на обгрунтування заяви, а проводить її розгляд у межах тих доказів, які наявні в справі.

До заяви про забезпечення позову позивачем долучено лише копії документів, які підтверджують, що відповідач є власником зазначених вище квартир.

Однак, будь-які відомості щодо їх вартості відсутні.

Також, як зазначалося, відсутні відомості про реальні наміри відповідача здійснити відчуження належного їй майна.

Зазначене позбавляє суд можливості прийти до висновку, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та чи є вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, співмірним із заявленими ним вимогами.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повернення заяви не перешкоджає позивачу звернутись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову повторно.

З цих підстав, керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3