Справа № 708/388/17
Номер провадження № 2/708/214/17
Р і ш е н н я

Іменем України

30 травня 2017 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Тендітній Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_2 до Чигиринської міської ради, про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що їй та її померлому синові ОСОБА_3 належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на дану квартиру посвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 05.11.1996 року, яке було видано дирекцією споруджувальної Чигиринської ПГЕС.

26.09.1999 року ОСОБА_3 помер.

Після його смерті вона фактично прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців після смерті сина користувалася майном та речами померлого, проживала в його частині квартири, оплачувала комунальні послуги, вступивши таким чином в управління та володіння майном померлого.

А відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (норма закону, яка діяла на час відкриття спадщини) такі дії свідчать про прийняття нею спадщини.

Однак, прийнявши спадщину після смерті сина ОСОБА_3, оформити дану спадщину належним чином вона не може через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, у звязку з чим державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, надавши постанову про нотаріальну відмову від 03.03.2017 року.

Також по цій причині вона не має можливості зареєструвати і своє право власності на належну їй частину вказаної квартири.

Факт втрати свідоцтва на право власності на житло підтверджується повідомленням в газеті «Чигиринські вісті» №42 (12672) від 03.10.2015 року.

А тому просить визнати за нею право власності на вище вказану квартиру.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що позивачці та її синові на праві приватної власності належала квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

26.09.1999 року її син ОСОБА_3 раптово помер.

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді частини квартири, яка йому належала.

Позивачка після смерті сина користувалася цією частиною квартири, а тому до нотаріальної контори не зверталася, так як фактично прийняла спадщину.

Свідоцтво про право власності на дану квартиру втрачено, через що вона не може розпорядитися навіть тією частиною квартири, яка належить їй.

У зв`язку з цим просить визнати за нею право власності на дану квартиру.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що проти задоволення даних позовних вимог вони не заперечують.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона проживає з позивачкою по сусідству і знала її та покійного сина та може підтвердити, що в даній квартирі вони проживали вдвох з сином, який раптово помер.

Позивачка отримувала ордер на дану квартиру в той час, що і вона на свою квартиру.

Після смерті сина позивачка продовжувала проживати в цій квартирі, підтримувала її в належному стані.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона з позивачкою разом працювала, а також вони одночасно отримували ордера на квартири.

В даній квартирі вона проживала разом зі своїм сином, який раптово помер.

Після смерті сина вона деякий час проживала в квартирі та користувалася його речами, а також сплачувала комунальні послуги.

Вислухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1996 року, позивачці та її синові ОСОБА_3 належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Вказаний факт також підтверджено і даними КП "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" (а.с.12).

Судом також встановлено і підтверджується свідоцтвои про смерть № 117787, що 26 вересня 1999 року помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину вище вказаної квартири,

Судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963р.), яка діяла на час відкриття спадщини, позивачка, як мати померлого, є спадкоємицею першої черги за законом зазначеного спадкового майна, що слідує з свідоцтва про народження спадкодавця № 488271, при цьому суд вважає, що прізвище її сина «Бессонов» змінено на прізвище «Безсонов» при її неправильному перекладі з російської на українську мову, як і її прізвище невірно вказане в свідоцтві про право власності на житло від 05.11.1996 року.

Судячи з довідки № 13-02-17/5 від 01.02.2017 року, виданої Чигиринською міською радою, та акту обстеження умов проживання від 31.01.2017 року, позивачка проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3, а після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжувала проживати в належній йому частині квартири та оплачувала житлово-комунальні послуги, тобто прийняла спадщину у відповідності до вимог п.2 ч.1 і ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963р.).

Даний факт також підтверджено в судовому засіданні і показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того судом встановлено і підтверджується даними Чигиринської державної нотаріальної контори № 333/01-16 від 14.04.2017 року, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після померлого 26.09.1999 року ОСОБА_3 не зверталися, спадкові справи не відкривалися.

Разом з тим, як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 03.03.2017 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1996 року, виданого дирекцією споруджувальної Чигиринською ПГЕС.

Як передбачено ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим встановити факт прийняття позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_3 і визнати за нею право власності на вище вказане майно.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 529, 549 ЦК УРСР (1963р.), ст., ст. 328, 392 ЦК України, ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлого 26.09.1999 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3, що належала померлому 26.09.1999 року ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча