Справа № 570/4706/16-ц
Номер провадження 2/570/344/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Анатоліz Івановичf до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість належним чином оформити свої спадкові права позивач у поданій до суду 10 жовтня 2016 року позовній заяві просить визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку по вул.Сморжівській, 100 в с. Зоря Рівненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті 26 вересня 2004 року свого батька ОСОБА_2.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що він є спадкоємцем даного майна як спадкоємець першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України, інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України як такий, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року у цивільній справі 570780/16-ц. Однак одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не може, оскільки у нього відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах вони просять справу слухати у їх відсутність, представник позивача ОСОБА_3 позов підтримує повністю, секретар ради ОСОБА_4 не заперечує проти його задоволення, відповідач ОСОБА_1 позов визнає.

Крім того, суд вважає, що позов про визнання права власності є речово - правовим, вимоги якого звернені не до відповідача, а до суду, який має підтвердити наявність у позивача права власності на відповідне майно. У даному випадку, коли факти оспорювання чи невизнання права власності на майно з боку інших осіб відсутні, але відсутність документа, що засвідчує право власності на майно, заважає власнику володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, відповідач у позові про визнання права власності може бути взагалі відсутній. Зважаючи, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Судом встановлено та відповідає матеріалам справи, що позивач є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_5 /а.с.7/.

Відповідно до повідомлення РОБТІ 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Сморжівська, 100 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Зорянської сільської ради 27 серпня 2002 року, 1/2 житла не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість спадкового майна становить 77 430 грн. 00 коп. /а.с.13/. Дані обставини підтверджуються даними технічного паспорту /а.с.14-16/.

Згідно записів погосподарської книги № 2 /довідка № 7777 від 22 грудня 2015 року/ по с.Зоря вказаний будинок рахується за померлим ОСОБА_2 /а.с.12/.

04 серпня 2003 року померла ОСОБА_5 /а.с.6/. Спадкова справа до її майна після її смерті не заводилася /а.с.29/.

26 вересня 2004 року помер ОСОБА_2 /а.с.5/. На час його смерті з ним були зареєстровані сини ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується довідкою сільської ради за місцем відкриття спадщини /а.с.32/. Відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 липня 2016 року встановлено факт проживання позивача у спадковому житлі зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини /а.с.9-10/.

08 жовтня 2006 року помер син спадкодавця Віталій /а.с.33/, 04 жовтня 2016 року заведена спадкова справа /а.с.52/. 11 жовтня 2016 року його дружині ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на їх права на земельну частку /пай/ як дружині померлого сина спадкодавців /а.с.67/.

30 грудня 2014 року помер син спадкодавця Валентин /а.с.34/, спадкова справа до його майна не заводилася.

30 серпня 2016 року винесена постанова приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, оскільки спадкодавцем не подані правовстановлюючі документи. /а.с.11/.

Ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ст.1261 ЦК України визначає першу чергу спадкування за законом, якою є: діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено, 26 вересня 2004 року помер батько позивача - ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 житлового будинку по вул.Сморжівській, 100 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Спадкоємцем даного спадкового майна є позивач як спадкоємець першої черги відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України.

Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, як такий, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини що підтверджується рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2016 року у цивільній справі 570780/16-ц.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02. 2012 № 296/5 ( Глава 10) встановлено :

4.18 Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Однак одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не може, оскільки у нього відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану вище частину житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами.

Зазначені обставини змусили позивача звернутись із даним позовом до суду, бо діючим законодавством не передбачено у інший спосіб оформлення права власності на нерухоме майно.

Даний житловий будинок був побудований в 1964 році, та належав батьку позивача, про що свідчить архівна довідка Зорянської сільської ради від 22 грудня 2015 року № 7777 та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розроблений КП БТІ в Рівненській області, інвентарна справа № 443.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право власності.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець не зареєстрував право власності в КП « Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», що на даний час позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після його смерті.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Ст.1299 проголошує, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на спадкове майно є звернення за захистом свого права до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. П.1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересі є визнання права.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, його спадкоємцем прийнята відповідно до ст.1269 ЦК України. Ніким не оспорюється, що позивач є спадкоємцем, відповідач як дружина іншого спадкоємця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна як спадкодавця, так і його дружини, спадщину після якої він фактично прийняв, але юридично не оформив.

У суду не виникло сумніву, що спадкодавцю правомірно належала 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Сморжівська, 100 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області. Право спадкоємця на вказане майно ніким не оспорюється, але в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на нього спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно в нотаріальній конторі.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності.

Позивач не просить про відшкодування судових витрат, тому це питання не є предметом судового розгляду, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК суд

в и р і ш и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_2 Анатоліz Івановичf до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. .

Визнати за ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СР номер 604590, виданий 27 липня 1999 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) як спадкоємцем за законом після смерті 26 вересня 2004 року ОСОБА_2 право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Сморжівська, 100 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Кушнір Н.В.