Провадження № 22-ц/780/2023/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 30.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

суддів: Коцюрби О.П.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.,

розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року, в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія (далі також -ОСОБА_4 «СК) «Українська страхова група» до ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. При цьому суд виходив з того, що між сторонами складались правовідносини, які за своєю правовою природою є суброгацією, а тому відлік строку позовної давності почався з дня настання страхового випадку.

Такий висновок грунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи таке.

21 червня 2012 року між ОСОБА_4 « СК «Українська страхова група» та ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2810-12-00068 терміном дії до 21 червня 2013 року, предметом даного договору було страхування автомобіля « Інфініті» д.н.з. АА 7711ЕА.

01 липня 2012 року на автодорозі Київ-Одеса 448 км. 930 м. сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля « Інфініті » д.н.з. АА 7711ІЕ під керуванням водія ОСОБА_5, автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6О, автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

02 липня 2012 року ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_4 « СК « Українська страхова група» із заявою про настання стархового випадку та виплату страхового відшкодування.

11 вересня 2012 року ОСОБА_4 « СК « Українська страхова група» на підставі звіту про оцінку автомобіля № 6407, виконаного 24.07.2012 ТОВ « Асистанська компанія « Українська служба допомоги», було складено страховий акт № ДККА018240 та розрахунок суми страхового відшкодування, згідно з яким розмір страхового відшкодування ОСОБА_5 склав 330 600,74 грн.

Платіжним дорученням № 11151 від 11.09.2012 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 330600,74 грн власнику застрахованого транспортного засобу ОСОБА_5

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.04.2013 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але провадження у справі закрито у зв»язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Отже, висновок місцевого суду про те, що у відповідності із вищевказаними нормами цивільного законодавства до позивача ОСОБА_4 « СК « Українська страхова група» в порядку суброгації перейшло право вимоги страхувальника ОСОБА_5 до винної особи відповідача ОСОБА_3 на відшкодування збитків в межах фактичних витрат, тобто, на суму страхового відшкодування 330600,74 грн, за вирахуванням 50000 грн ліміту відповідальності ОСОБА_4 « СК « Брокбізнес» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля являється правильним.

Разом з тим, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому суд керувався тим, що між сторонами складались правовідносини, які за своєю правовою природою є суброгацією, а тому відлік строку позовної давності починається з дня настання страхового випадку - 28.10.2009 р., а не з дня виплати страхової суми.

Оскільки страховий випадок мав місце 01.07.2012, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише у жовтні 2016 року, тобто, більше ніж через чотири роки з моменту дорожньо-транспортної пригоди і представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, суд першої інстанції, не зважаючи на посилання в апеляційній скарзі, дійшов вірного висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в зв»язку із спливом, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України, строку позовної давності.

Розглядаючи даний спір, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, всупереч твердженням апелянта, ухвалив рішення із додержанням вимог матеріального та процесуального права, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, в тому числі й тим, на які посилається апелянт, та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Посилання апелянта на пізднє отримання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2013, якою ОСОБА_3 було визнано винним в порушенні ПДР України в дорожньо-транспортній пригоді як на поважну причину пропуску ним позовної давності, на увагу не заслуговує.

Обставини справи свідчать про те, що страхова компанія з моменту настання страхового випадку, не зважаючи на її посилання в апеляційній скарзі, знала про порушення свого права і мала всі можливості встановити винну особу та звернутися до неї з позовом з межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, у квітні 2015 року ОСОБА_4 « СК « Українська страхова група» вже зверталася до Білоцерківського міськрайонного суду з аналогічним позовом до ОСОБА_3, який ухвалою суду від 07.10.2015 залишено без розгляду в зв»язку з повторною неявкою представника позивача в судове засіданні без поважних причин.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного або циівільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_2