Ухвала іменем україни
17 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі договору дарування від 31 березня 2001 року йому належить Ѕ частини домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 910 кв. м. Інші Ѕ частини спірного домоволодіння належить відповідачу, з яким вони не можуть мирним шляхом вирішити питання реального поділу домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою, що й змусило його звернутися з позовом до суду.

Позивач просив провести поділ домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2015 року проведено поділ будинку АДРЕСА_1 згідно з варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2015 року № 23/2015.

Виділено у власність ОСОБА_3 в житловому будинку літ «А» приміщення 2-1 площею 14,1 кв. м; приміщення 2-2 площею 7,6 кв. м; приміщення 2-3 площею 8 кв. м; приміщення 2-4 площею 14,1 кв. м, всього приміщень площею 33,9 кв. м; сіни літ. «а1»; сарай літ. «Ж»; туалет літ. «М», загальною вартістю 53 950 грн, що складає 1/4 частини від всього будинку.

Виділено у власність ОСОБА_4 в житловому будинку літ «А» приміщення 1-3 площею 6,8 кв. м; приміщення 1-4 площею 9,4 кв. м, приміщення 1-6 площею 12 кв. м, приміщення 1-5 площею 6,1 кв. м, всього приміщень площею 34,3 кв. м; сіни літ. «а»; житловий будинок літ. «В»; літню кухню літ. «Г»; гараж літ. «З»; туалет літ. «К»; водопровід № 1; хвіртку № 3; ворота № 4; водопровід № 5, загальною вартістю 164 594 грн, що складає 3/4 частини від всього будинку.

Зобов'язано ОСОБА_4 протягом 6 місяців з дня ухвалення рішення не перешкоджати ОСОБА_3 в доступі до джерела водопостачання, поки він не під'єднає виділену йому частину будинку до централізованої мережі міського водопостачання.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2016 року з рішення суду першої інстанції в частині проведення поділу будинку АДРЕСА_1 змінено.

Виділено у власність ОСОБА_3 у житловому будинку літ. «А» приміщення 2-1 площею 4,2 кв. м; приміщення 2-2 площею 7,6 кв. м; приміщення 2-3 площею 8 кв. м; приміщення 2-4 площею 14,1 кв. м, всього приміщень площею 33,9 кв. м; сіни літ. «а», літню кухню літ. «Г», гараж літ. «З», сарай літ. «Ж», туалет літ. «М», загальною вартістю 70 261 грн, що складає 34/100 частини від усього будинку.

Виділено у власність ОСОБА_4 у житлового будинку літ. «А» приміщення 1-3 площею 6,8 кв. м; приміщення 1-4 площею 9,4 кв. м; приміщення 1-6 площею 12 кв. м; приміщення 1-5 площею 6,1 кв. м; всього приміщень площею 34,3 кв. м, сіни літ. «а», житловий будинок літ. «В», туалет літ. «К», водопровід № 1; хвіртку № 3, ворота № 4, водопровід № 5, загальною вартістю 138 698 грн, що складає 66/100 частини від усього будинку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 35 167 грн компенсації за перебільшення частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сторони добровільно поділити домоволодіння не змогли, тому виділив позивачу в натурі ј частини, а відповідачу - ѕ частини без стягнення із відповідача ОСОБА_4 грошової компенсації за перевищення частки відповідача.

Скасовуючи в частині поділу будинку рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Судом установлено, що сторони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1.

Кожному із них належить по Ѕ частині спірного домоволодіння.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17 вересня 1954 року № 992 під спірне домоволодіння була виділена земельна ділянка площею 910 кв.м.

Відповідно до договору дарування від 31 березня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 1994 року домоволодіння сторін, що знаходиться по АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 910 кв. м.

Відповідачу ОСОБА_4 Ѕ частини домоволодіння належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 серпня 1994 року, виданого державним нотаріусом Третьої херсонської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право власності від 16 березня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Комсомольської районної ради м. Херсона.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2015 року № 23/2015 експертом запропоновано лише один варіант поділу спірного домоволодіння з реальним виділом часток, які відповідають ј та ѕ частини, що не відповідає часткам, які належать кожному із співвласників.

За клопотанням представника позивача апеляційним судом була призначена додаткова судова будівельно-технічна експертиза від 14 квітня 2016 року № 23/1/2015 та нею запропоновано три варіанти поділу домоволодіння відповідно до часток співвласників.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що поділ домоволодіння слід визначити за третім варіантом висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи, враховуючи, що між сторонами фактично встановлений саме такий порядок користування житловим будинком літ. «А» і він не вимагає переобладнання та перепланування.

Із цього варіанту позивачу слід виділити 34/100 частини, а відповідачу 66/100 частини спірного домоволодіння по фактичному їх використанню сторонами.

Компенсацію за перебільшення частки відповідача у праві власності слід стягнути з нього на користь ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року (зі змінами) № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» роз'яснено, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ... ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2015 року частково задоволено уточнені позовні вимоги від 09 листопада 2015 року та виділено позивачу в спірному будинку літ. «А» приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4; літ. «аі» - сіни, літ. «Ж» - сарай, літ. «М» - туалет, загальною вартістю 53 950 грн, що складає ј частини від усього домоволодіння.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в частині визначення порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що технічна документація щодо встановлення або відновлення фактичних меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а також акт передачі межових знаків на зберігання користувачами вказаної ділянки в наданих експерту матеріалах не міститься. Визначити, де саме розташована ділянка понаднормового землекористування, не вбачається можливим.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної станції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що згідно з даними паспорта на житловий будинок станом на 14 червня 2001 року спірне домоволодіння знаходиться на земельній ділянці розміром 1 142,9 кв. м, а за змістом висновку експерта від 15 жовтня 2015 року № 23/15 та додаткового висновку від 14 квітня 2016 року № 23/1/2015 за фактичним користуванням існуючими межами площа земельної ділянки становить 1 097 кв. м. Згідно висновку експерта, технічна документація щодо встановлення або відновлення фактичних меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а також акт передачі межових знаків на зберігання користувачам вказаної ділянки в наданих експерту матеріалах не міститься. Тому визначити, де саме розташована ділянка понаднормового землекористування, не вбачається можливим. Що стосується частини земельної ділянки, яка виділена у користування у законний спосіб (910 кв. м), то її межі не визначені, доказів позивачем не надано.

Види межових знаків і порядок відновлення меж згідно з ч. 2 ст. 106 ЗК України визначаються центральним органом виконавчої влади,що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин і також не відноситься до компетенції суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.Л. Ізмайлова
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко