АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частину прогулянкового Катера моделі Chaparral 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_1 рік випуску - 2006, тип та кількість потужності головних двигунів - Mercruiser, один, 6,2 L, МХ МРІ, 320 HP.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.05.2017 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину прогулянкового Катера моделі Chaparral 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_1 рік випуску - 2006, тип та кількість потужності головних двигунів - Mercruiser, один, 6,2 L, МХМРІ, 320 HP. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 3 509 ,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що спірний катер є неподільною річчю, оскільки її не можна поділити без втрати її цільового призначення. Зазначив, що співвласник майна, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Вказав, що відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва, у зв'язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об'єкт нерухомого майна.

Справа № 757/40260/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7814/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання права власності на Ѕ частину катера є обґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. відкрито виконавче провадження № ВП 35032968 по примусовому виконанню рішення, на підставі виконавчого листа у справі № 2-367/12 від 29.10.2012, який видав Печерський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 2 965 553, 60 грн. суми боргу, 257 671, 05 грн. процентів від суми позики, 3 219, 00 грн. судового збору. В процесі проведення виконавчих дій державним виконавцем описано та передано на реалізацію 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature, яка належала ОСОБА_4 Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2013 визначено, що частка ОСОБА_6 у спільній сумісній власності подружжя у майні, яким є прогулянковий катер «Chappal 276 Signature», становить 1/2.

Відповідно до повідомлення ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 28.10.2014 № 01-03/7603, електронні торги по лоту № 7376 та по лоту № 17977 не відбулися, про що сформовано протоколи № 8334 від 27.10.2014 та № 22018 від 15.12.2014 відповідно.

Згідно до протоколу № 53402 від 23.02.2015, прилюдні торги з реалізації арештованого майна не відбулися з причин відсутності зареєстрованих покупців.

Відповідно до листа від 11.03.2015 позивачем було виявлено бажання залишити за собою 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature за початковою вартістю.

18.03.2015 Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме про передачу позивачу 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature, що належить боржнику ОСОБА_4 на праві власності (т. 1, а. с. 9). 18.03.2015 Головним державним виконавцем прийнято Акт про передачу майна стягувачу, який в свою чергу є підставою для подальшого оформлення позивачу права власності на 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature (т. 1, а. с. 10).

Уповноваженим представником позивача, була подана заява до Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті з проханням здійснення реєстрації у Державному судновому реєстрі України право власності на 1/2 частину катеру Chappal 276 Signature за ОСОБА_5 (т. 1, а. с. 11). З тексту відповіді від 14.04.2015 за вих. № 0089-05.2.2-34/15 вбачається, що фактично неможливо здійснити реєстрацію 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature, без добровільної відмови відповідача від права власності на вказане маломірне (т. 1, а. с. 12-13).

Позивач звертався до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про визнання протиправною бездіяльності Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті щодо реєстрації 1/2 частини судна моделі Chappal 276 Signature, яка йому належить та зобов'язання відповідача: зареєструвати у Державному судновому реєстрі України 1/2 частину судна моделі Chappal 276 Signature, видати позивачу свідоцтво про право плавання під Державним прапором України ( судновий патент ) - видати позивачу судновий білет на 1/2 частину судна моделі Chappal 276 Signature. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2015 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено (т. 1, а. с. 57-63). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.08.2015 постанова залишена без змін (т. 1, а. с. 65-69).

Позивач, зазначив, що відповідачем не визнається його право власності на катер, тому звернувся із відповідним позовом про визнання права власності на 1/2 частину катера відповідно до ст. 392 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на приписи статей 32, 52 Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частин 1, 6-9 ст. 62 Закону реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Таким чином, з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, щодо повідомлення стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою.Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт.

При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Отже, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов'язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що 18.03.2015 Головним державним виконавцем прийнято Акт про передачу майна стягувачу, який в свою чергу є підставою для подальшого оформлення позивачу права власності на 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature (т. 1, а. с. 10).

Крім того, після такої передачі відповідач ОСОБА_4 фактично був позбавлений права власності на 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства України судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна є суб'єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Відповідно до ст. 26 Кодексу торговельного мореплавства України Українські судна, технічний нагляд за якими здійснюють класифікаційні товариства, підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України. Українські судна, що не підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, реєструються у Судновій книзі України. Судно, побудоване на території України, підлягає реєстрації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Згідно з ст. 30Кодексу торговельного мореплавства України про будь-які зміни відомостей, що підлягають внесенню в Державний судновий реєстр України або Суднову книгу України, власник судна або фрахтувальник за бербоут-чартером протягом двох тижнів з дня цих змін повинен повідомити орган реєстрації судна.

Підтвердженням права власності на судно є суднові реєстраційні документи встановлені відповідно до Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1997 №1069, в які можуть вноситись зміни (п. 29, 45).

Матеріали справи свідчать, що у державному судновому реєстрі України судно моделі Chappal 276 зареєстровано 27.05.2010, власником зазначено ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 222-224), оригінали документів, що підтверджують право власності на судно (Свідоцтво про право плавання під Державним прапором України; Свідоцтво про право власності на судно) знаходиться у відповідача.

ОСОБА_5 звертався до Голови Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті з проханням здійснення реєстрації у Державному судновому реєстрі України право власності на 1/2 частину катеру Chappal 276 Signature за ним (т. 1, а. с. 11). Відповіддю від 14.04.2015 за вих. № 0089-05.2.2-34/15 повідомлено про неможливість здійснення реєстрації, оскільки видача суднових реєстраційних документів на судно власнику та співвласнику окремо не передбачено Порядком ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1997 №1069 (т. 1, а. с. 12-13).

Таким чином, позивач фактично позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити право власності на спірне майно.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною четвертою статті 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1, п 1 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на дану частину правильними.

При цьому, приймаючі таке рішення колегія суддів керується принципом справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що катер є неподільною річчю, оскільки її не можна поділити без втрати цільового призначення заслуговують на увагу, однак визнання права власності на 1/2 частину катера не пов'язана з його поділом, а визначає частки співвласників останнього.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач не заперечував проти такого поділу між колишнім подружжям.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що співвласник майна, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки є необґрунтованими, враховуючи те, що при розгляді даної справи не ставиться питання щодо виділу в натурі частки із спільного майна.

Доводи ОСОБА_4 про те, щовідмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва, у зв'язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 45 Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1997 №1069, відповідні зміни вносяться у разі виникнення такої необхідністю. В даному випадку такою обставиною є позбавлення ОСОБА_4 права власності на спірне майно в наслідок його передачі державним виконавцем позивачу по справі.

Матеріали справи свідчать про те, що відмовою у вищезгаданій реєстрації стало не факт ненадання позивачем усіх необхідних документів, а фактичне невизнання відповідачем права власності позивача на 1/2 частину катера та небажання ОСОБА_4 повідомляти компетентні органи про виникнення змін, які є підставою для виправлення відповідних відомостей у вищезгаданому реєстрі.

Посилання в апеляційній скарзі на неможливість оформлення права власності на Ѕ частину катеру Chappal 276 Signature за наявністю іншого співвласника ОСОБА_6, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки третя особа не позбавлена можливості зареєструвати за собою права власності на належну їй Ѕ частину катеру або вирішити питання щодо отримання від позивача відповідної грошової компенсації.

Посилання в апеляційній скарги на безпідставність позову з урахуванням того, що позивач є фактичним власником Ѕ частини катеру Chappal 276 Signature, колегія суддів вважає безпідставним з урахуванням того, що відповідно до діючого законодавства позивач є власником частки спірної речи без права розпорядження і саме бездіяльність відповідача заважає йому зареєструвати за собою таке право.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального справа не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зв'язку з чим висновків суду не спростовує.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк