Ухвала

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Третя полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на Ѕ частину квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Сектору Державної міграційної служби України у Ленінському районі м. Полтави про віднесення майна до особистої приватної власності та усунення перешкод у праві власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, у якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, набуту під час шлюбу з відповідачем.

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом, у якому просив віднести квартиру АДРЕСА_1 до його особистої приватної власності, усунути перешкоди у праві власності на квартиру, зобов'язавши сектор Державної міграційної служби України у Ленінському районі м. Полтави зняти з реєстрації у зазначеній квартирі ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2016 року в задоволенні у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Третя полтавська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину квартири, відмовлено у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Сектору Державної міграційної служби України у Ленінському районі м. Полтави про віднесення майна до особистої приватної власності та усунення перешкод у праві власності - задоволено частково.

Віднесено квартиру АДРЕСА_1 до особистої приватної власності ОСОБА_5.

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Судові витрати за первісним позовом ОСОБА_4 в сумі 1 720 грн 50 коп. віднести за рахунок держави.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2016 року - скасовано:

- в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину квартири;

- в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про віднесення майна до особистої приватної власності;

- в частині віднесення судових витрат в сумі 1 720 грн 50 коп. на рахунок держави.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину квартири - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка була набута за час шлюбу з відповідачем

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про віднесення майна до особистої приватної власності - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1 720 грн 50 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 1 892 грн 55 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього - 3 613 грн 05 коп.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд виходив з того, що спірна квартира була придбана під час перебування у шлюбі, а тому, виходячи з рівності часток у спільному майні подружжя, спірна квартира підлягає поділу порівну, по Ѕ частини кожному.

Крім того, апеляційним судом було обгрунтовано зазначено про те, що ОСОБА_5 не надано доказів, що саме кошти, які були йому нараховані на час виходу на пенсію 26 травня 1992 року були використані для купівлі спірної квартири, оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений 15 травня 1992 року, а заробітна плата нарахована до виплати ОСОБА_5 лише 26 травня 1992 року; а також про відсутність доказів припинення шлюбних відносин між сторонами на час купівлі-продажу квартири.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що апеляційний суд не дав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та не зазначив норм матеріального права, які були порушені судом першої інстанції, є безпідставними.

Твердження ОСОБА_5 про те, що на час придбання квартири у травні 1992 року і по теперішній час, він з ОСОБА_4 не проживали, шлюбно-сімейних відносин не підтримували та не мали спільного бюджету, є необґрунтованими та не спростовують висновків апеляційного суду.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що сторони на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 08 липня 1960 року у виконавчому комітеті Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про що здійснено актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 серпня 2015 року, серії НОМЕР_1.

Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У 1970 році ОСОБА_5 за місцем роботи у Південному БМЕУ-685 (БМП-685) Південної залізниці на сім'ю з чотирьох чоловік була отримана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 39,6 кв.м, загальною площею 55,8 кв.м.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 15 травня 1992 року, посвідченого Третьою полтавською державною нотаріальною конторою, продавець Четверте відділення Південної залізниці продало ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 за ціною 5 642, 22 крб., яка в подальшому була зареєстрована на ОСОБА_5

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак