АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/611/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2016 року,

встановила:

В травні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору б/н від 23.10.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 800 грн. на кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник станом на 31.03.2016 року має заборгованість по кредиту в розмірі 11084,43 грн., що складається з 382,84 грн. заборгованості за кредитом, 6885,66 грн. борг по процентам за користування кредитом, 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 515,93 грн. штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 23.10.2008 року в сумі 11084 грн. 43 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд допустив порушення норм процесуального та матеріального права, оскільки не відклав розгляд справи за його заявою, що позбавило його належного судового захисту. Суд не дослідив розрахунку кредитної заборгованості, проведеного Банком, хоча за його особистим розрахунком було встановлено безпідставне збільшення нарахування кредитної суми у розмірі 243,10 грн.

В судове засідання належним чином повідомлені сторони не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення штрафних санкцій, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 23.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний договір було укладено шляхом подання та підписання ОСОБА_1 заяви на отримання кредиту, із зазначенням про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Для користування кредитними коштами позичальнику видано банківську картку №641558 з терміном дії до грудня 2011 року. 15.06.2011 року йому було видано кредитну картку №676967 з терміном дії до січня 2015 року.

Відповідно до п. 5.5. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 днів на рік.

ОСОБА_1 зобовязаний щомісячно, в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашати кредит у розмірі 7% від наявної заборгованості, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же самий строк.

Відповідно до наданого банком розрахунку, станом на 31.03.2016 року ОСОБА_1Є, має заборгованість по кредиту в розмірі 11084,43 грн., що складається з 382,84 грн. заборгованості за кредитом, 6885,66 грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом, 3050 грн. заборгованості по комісії та 765,93 грн. боргу по сплаті штрафів, в т.ч. 250 грн. штраф (фіксована частина) та 515,93 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов суд правильно виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого з боку позичальника не були виконані, в звязку з чим ОСОБА_1 був нарахований борг.

При цьому суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності у звязку з тим, що позичальник періодично користування кредитними коштами, проводячи відповідні транзакції, зокрема, поповнення карткового рахунку, що у відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України свідчить про визнання ним свого боргу за кредитом.

Однак, в той же час судом помилково було вирішено питання про стягнення штрафних санкцій у вигляді комісії та штрафів.

Відповідно до Заяви та п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові ВСУ №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення пені і комісії із загальної суми стягнення в розмірі 3050 грн., як такої, що покладала на ОСОБА_1 подвійну відповідальність за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором.

Позовна вимога про стягнення штрафу в розмірі 5% від суми позову також не підлягає задоволенню, оскільки кредитна заборгованість в даному випадку складається з боргу по сплаті основної суми, процентів, комісії, пені та штрафів, виключно з суми пені та штрафів. Два останніх платежі являють собою неустойку, один і той же вид цивільно-правової відповідальності. Нарахування неустойки на неустойку (в даному випадку на суму пені і комісії нараховано штраф), нормами чинного цивільного законодавства не передбачено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи слід прийти до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій і стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» крім боргу по сплаті основної суми кредиту та процентів (6885,66 грн.+382,84 грн.), також 250 грн. штрафу (фіксована частина), а всього 7518 грн. 50 коп.

Заперечення апелянта щодо неправильного проведення розрахунку кредитної заборгованості позивачем колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наданий ним розрахунок не підтверджує таких обставин, з його змісту не вбачається яке саме порушення зі сторони банку мало місце при проведенні розрахунку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню в порядку ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи, що при поданні позовної заяви до суду першої інстанції ПАТ КБ «Приватбанк» було сплачено 1378 грн. судового збору при ціні позову 11 084 грн. 43 коп., при поданні апеляційної скарги сплачено 1515,80 грн., тому до відшкодування на користь Банку за рахунок ОСОБА_1 підлягає 934,70 грн. судових витрат, які були понесені позивачем в 1-й інстанції (7518,50х100:11084,43=67,83%х1378:100=934,70).

ОСОБА_1 за рахунок Банку підлягає відшкодування 487,63 грн. судових витрат, понесених апелянтом в апеляційній інстанції (67,83х1515,80:100=1028,17; 1515,80--1028,17=487,63).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 7518 грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 934 грн. 70 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 487 грн. 63 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук