Справа № 161/9823/17
Провадження № 2/161/3139/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ», про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики.

Позов мотивував тим, що 19.11.2013 між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняв як позику у власність грошові кошти у гривнях в ромірі еквівалентному 80 000 дол. США на момент укладення вказаного договору згідно офіційного курсу НБУ. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 19.11.2013 між ОСОБА_2 та ТОВ «Топ Світ» було укладено договір поруки. Позика була надана строком до 19.11.2015. В передбачений договором строк позичальник умови договору не виконав, кошти не повернув.

А тому, просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь борг в розмірі 2 081 600 грн., судові витрати покласти на відповіадчів.

Представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позові та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в поному обсязі та не заперечував щодо задоволення позову. Розгляд справи просив проводити у його відсутності.

Ліквідатор ТОВ «Топ Світ» Рабан М.Т. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнає в повному обсязів та не заперечує щодо стягнення з ТОВ «Топ Світ», як з поручителя заборгованості за кредитним договором.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, враховуючи визнання позову відповідачами,, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 19.11.2013 між ОСОБА_2, як позикодавцем та позичальником ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняв як позику у власність грошові кошти у гривнях в ромірі еквівалентному 80 000 дол. США на момент укладення вказаного договору згідно офіційного курсу НБУ. Дані кошти зобов'язувалася повернути до 19 листопада 2015 року (а.с. 4,5).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 19.11.2013 між ОСОБА_2 та ТОВ «Топ Світ» було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання грошовх зобов'язань ОСОБА_3 за договором позики від 19.11.2013. У разі порушення боржником умов основно договору (договору позики), боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 6,7).

Статтями 11, 509 ЦК України установлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають в тому числі і з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Факт передачі суми коштів за довогором позики своїми підписами ствердили як позикодавець так і позичальник в укладеному договорі.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порядку ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1. договору позики, строк виконання взятого грошового зобов'язання ОСОБА_3 було встановлено до 19.11.2015 (а.с. 4,5).

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув.

Виходячи з умов договору позики, сума боргу відповідача перед позивачем складає 80 000 дол. США в гривневому еквівалентні на день пред'явлення позову до суду. Позивач визначив розмір заборгованості відповідно до курсу НБУ (26,02 грн.) в сумі 2 081 600 грн.

Осікльки відповідачами визнані позовні вимоги в даному розмірі, а тому, вимога про стягнення суми боргу підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 2 081 600 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від слати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 88, 154, 197, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 526, 533, 625 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповадльністю «Топ Світ» в користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 19 листопада 2013 року в розмірі - 2 081 600 (два мільйона вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповадльністю «Топ Світ» в дохід держави по 4 000 (чотири тисячі) гривень судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій