Справа № 211/4411/16-ц
Провадження № 2/211/321/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардіна О. С.

при секретарі Зоріній С.М., Мариненко Е.П.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників виконкому ОСОБА_3, ОСОБА_4

за відсутністю: позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа Криворізька державна нотаріальна контора № 4 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом вказавши, що 27 травня 2004 року померла його мати ОСОБА_7, а 21 серпня 2008 року помер його батько ОСОБА_8.

До своєї смерті мати заповіт не склала, батько ж склав заповіт, яким належну йому 1/3 частку квартири № 21 по вул. Димитрова (Героїв АТО), 98 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заповів ОСОБА_2 Однак остання після смерті ОСОБА_8 спадщину не прийняла та свідоцтво про право на спадщину не отримала. Від оформлення спадщини на вказану квартиру ОСОБА_2 відмовляється.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 168 від 17.03.1995 р. квартира № 21 по вул. Димитрова (Героїв АТО), 98 м. Кривого Рогу належала на праві приватної спільної власності його батьку ОСОБА_8, матері ОСОБА_7 та йому, позивачу. Після смерті батьків він постійно проживав у квартирі та утримує, слідкуючи за її технічним станом.

Тому позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Героїв АТО) м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 3-4).

16 травня 2017 року позивач заявлені вимоги уточнив, просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (Героїв АТО) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 97-98).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_5 в суд не зявився.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю.

Представник виконкому ОСОБА_3 проти позову заперечувала вказавши, що відсутній факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Представник виконкому ОСОБА_9 при винесенні рішення покладалася на розсуд суду.

Представник Криворізької державної нотаріальної контори № 4 в судове засідання не зявився, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Вислухавши представників сторін, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 168 від 17.03.1995 р. виданого В/О «Кривбасруда» УСП, на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 8 копія свідоцтва).

27 травня 2004 року померла ОСОБА_7 (а.с. 12 копія свідоцтва про смерть).

21 серпня 2008 року помер ОСОБА_8 (а.с. 13 копія свідоцтва про смерть).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України в16.05.2013 № 4753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття за заповітом, у разі не охоплення заповітом всієї спадщини, право на спадкування за законом одержують почергово особи, визначені у ст. ст. 1261?1265 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За життя заповітом від 14 лютого 2003 року, ОСОБА_8 належну йому 1/3 частку квартири, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Дімітрова, будинок девяносто сім, квартира двадцять один, заповідав ОСОБА_2 (а.с. 6 копія заповіту).

Належних та допустимих доказів у силу вимог статтей 10, 60 ЦПК України про визнання зазначеного заповіту недійсним або нікчемним позивачем не надано. Не заявлено таких вимог і у даному спорі.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

10 лютого 2009 року ОСОБА_10 звернулася до державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 (а.с. 70 копія заяви), а отже не може вважатися такою, що не прийняла спадщину.

Згідно частини 1 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заяви відповідача ОСОБА_2 про відмову від спадщини поданої нотаріусу до закінчення 6-місячного терміну з часу відкриття спадщини матеріали справи не містять.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Однак незважаючи на визнання відповідачкою позову суд не знаходить законних підстав для його задоволення, тому заявлені вимоги слід відхилити.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст.ст. 10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_5 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_12