Справа № 2/714/177/17
УХВАЛА

09 жовтня 2017 року м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю представника позивачаОСОБА_3
представників відповідачівОСОБА_4
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на ? частку спадкового майна та визнання права власності на ? частину будівельних матеріалів та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? спадкового нерухомого майна та визнання права власності на ? частину будівельних матеріалів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом зазначивши, що 04 вересня 2004 року помер його батько, ОСОБА_10, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок літ. «А» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області. Через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому, просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних при будівництві батьком житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», розташованих на території вказаного домоволодіння.

ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку розташованого в с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом як дружини яка пережила чоловіка, а також визнання за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних при будівництві житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», розташованих на території вказаного домоволодіння.

Під час судового засідання представник позивача ОСОБА_3 підтримано представниками відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про затвердження мирової угоди за умовами якої визнати усе спірне майно яке розташоване за адресою с. Остриця по вул. Шевченка, 9 Герцаївського району Чернівецької області в цілому за позивачем ОСОБА_6, який у своїй черзі відшкодує відповідачам компенсацію їх часток у спадковому майні.

Судом, розяснено сторонам наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, які передбачені ст. 206 ЦПК України.

Разом з тим, з урахуванням змісту позовних вимог сторін, пояснень представників стороні та письмових доказів які були дослідженні судом, така мирова угода між сторонами не може бути визнана судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України сторони мають право на

укладення мирової угоди на будь-якій стадії процесу.

За положеннями ч. 1 ст. 175 ЦПК, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору.

Отже, за змістом вказаної норми закону, це є угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судового спору, розподіляють спірні права та обовязки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Водночас взаємні поступки сторін за цією нормою можуть мати місце лише в межах їх прав та обов'язків.

У разі, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (ч. 5 ст. 175 ЦПК). Суд не визнає також мирової угоди, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії (дії особи, якій він доручив ведення справи) суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 6 ст. 175 ЦПК).

ОСОБА_7 звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних при будівництві чоловіком житлового будинку літ. «Л», сараю літ. «Н», майстерні літ. «М», розташованих на території вказаного домоволодіння.

За загальним правилами встановлених частинами 1, 2 ст. 44 ЦПК України, представник особи яку він представляє, має право на вчинення від імені особи яку він представляє усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа, а у випадку обмеження представника на вчинення певної процесуальної дії, про зазначене має бути застережене у виданій йому довіреності.

Як вбачається зі змісту довіреності виданої ОСОБА_7 27 липня 2017 року на імя представника ОСОБА_4, остання правом укладання мирової угоди не позбавлена. Однак таке право представника має відповідати інтересам особи яку вона представляє, а не суперечити її інтересам. Проте, ОСОБА_4 представляючи інтереси відповідачки ОСОБА_7 та укладаючи 09 жовтня 2017 року мирову угоду вчинила дії які суперечать інтересам відповідачки так як представник фактично відмовилась від прав відповідачки на частину у спадковому майні.

Окрім того, як предмет позову позивача так і предмет позову відповідачки ОСОБА_7 зводиться до визнання права власності в порядку спадкування.

ОСОБА_9 відповідач, на час смерті батька, майно якого є предметом спору за відомостями Острицької сільської ради Герцаївського району був неповнолітнім та проживав у спірному будинку.

Тому, в контексті положень 1241 ЦК України ОСОБА_9 мав право на обов'язкову частку.

Пленум Верховного Суду України у п.19 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї.

Таким що прийняв спадщину вважаються і особи які на час смерті спадкодавця проживали разом з ним - ч. 3 ст. 1268 ЦК, якщо вони протягом строку для прийняття спадщини не заявили про відмову від неї.

Верховний Суд України у п.25 вищевказаної постанови Пленуму зазначив, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

З огляду на наведене, умови мирової угоди укладеної між сторонами суперечать вимогам закону та порушують зокрема права відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ч.ч. 5, 6 ст. 175 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної між представником ОСОБА_6 - ОСОБА_3 і представником ОСОБА_7 ОСОБА_4, представником ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_5 у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на ? частку спадкового майна та визнання права власності на ? частину будівельних матеріалів та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? спадкового нерухомого майна та визнання права власності на ? частину будівельні матеріали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя