Справа № 497/1086/17
Провадження № 2-к/497/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.17 року Болградський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді Раца В.А.

за участю секретаря - Божевої І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Болграда клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення латвійського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2017 року до Болградського районного суду Одеської області з Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вихідним номером 11-27/5669/166-2017 від 20.07. 2017 року надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Юрмальського буднику суду Ріжського районного суду від 14 серпня 2015 року справа № С-33472014 в частині стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 80 євро в місяць за період з 13 листопада 2014 року до 31 грудня 2014 року, і починаючи з 1 січня 2015 року - 90 євро в місяць, але не менш 25% від визначеного Кабінетом Міністрів мінімальної заробітної плати до досягнення 7-річного віку, після досягнення 7-річного віку до досягнення 18-річного віку - в розмірі не менш 30% від визначеної Кабінетом міністрів мінімальної заробітної плати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно ст. 395 ЦПК України суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Відповідно до Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, що стосуються стягнення коштів на утримання у сімейних справах, застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої проживає стягувач. У справах про стягнення коштів на утримання в сімейних справах компетентні суди тієї Договірної Сторони, на території якої проживає стягувач (ст.29 Конвенції).

Рішення іноземного суду вступило в законну силу і відповідно до Договору підлягає виконанню на території України. Частиною 1 ст. 309 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на зобов'язання яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності за домовленістю з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до ст. 81 Закону України « Про міжнародне приватне право » в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови № 12 « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України » від 24 грудня 1999 року визначив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Як встановлено з рішення Юрмальського буднику суду Ріжського районного суду від 14 серпня 2015 року справа № С-33472014 відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Окрім цього 2 грудня 2014 року відповідачу на Україну була надіслана копія перекладу позовної заяви і бланк для пояснення, однак 18 травня 2015 року з Міністерства юстиції отримана інформація про неможливість виконання клопотання про надання правової допомоги, так як ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає. Тому відповідач по справі виклакався до суду шляхом опублікування оголошення у газеті.

Згідно ст. 394 ч. 3 п 1, 2 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1 ) засвідчена в установленому законом порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2 ) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні).

Згідно ч. 2 ст. 396 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України передбачено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

ОСОБА_2 тричі викликався до суду за адресою вказаною в клопотанні, а саме 15.08.2017 року, 07.09.2017 року, 28.09.2017 року, але конверти з судовою повісткою повернулися з відміткою листоноші «за зазначеною адресою не проживає». Згідно довідки Болградського РВ ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_2 станом на 04.04.2016 року зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання в м.Болграді та Болградському районі Одеської області не значить.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, при цьому, суд враховує неможливість відповідача надати свої доводи та заперечення на клопотання, у разі їх наявності через неповідомлення його належним чином про час та місце розгляду даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 396, 387, 293 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України ", суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення латвійського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Повернути без виконання клопотання до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, як уповноваженого органу, про надання дозволу на виконання на території України рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.А.Раца