Справа № 496/659/16-ц
Провадження № 2/496/80/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Камочкіної А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до відповідачки в якому просять суд визнати недійсним заповіт від 15 липня 2014 року, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на ім'я ОСОБА_3, посвідчений Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстровий номер 2-1457. Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, є їх батьком, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння з будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після звернення до Біляївської нотаріальної контори за питання оформлення спадщини, позивачам стало відомо про наявність заповіту від 15 липня 2014 року, який залишив ОСОБА_4 на ім'я своєї цивільної жінки ОСОБА_3 Позивачі вважають вказаний заповіт недійсним, оскільки ОСОБА_4, був хворою людиною та сліпою, він не міг підписати даного заповіту, крім того за життя він мав намір залишити спадкове майно своїм дітям. У зв'язку з чим позивачі звернулися до суду за захистом свої прав.

Позивачка ОСОБА_5, яка діє в свої інтересах та представляє за дорученням інтереси позивачки ОСОБА_2, та її представник в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилюсь на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що являється внучкою померлого ОСОБА_4, з відповідачкою має погані стосунки, оскільки вона вигнала її сестру з дома де проживала відповідачка з дідусем. При житті ОСОБА_4 постійно говорив що залишить спадщину своїм дітям. У 2010 році ОСОБА_7 зробили операцію на очі, після якої він зовсім осліп. Гроші на операцію давали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 мав психічні розлади.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що приблизно у 2011 році ОСОБА_4, зробили операцію на очі, після чого його онука ОСОБА_10 переїхали жити до нього оскільки дід потребував допомоги, так як зовсім не бачив. Однак через рік ОСОБА_10 виїхала звідки оскільки були сварки з ОСОБА_3, та вона її вигнала. При житті ОСОБА_4 постійно говорив про те що все своє майно залишить дітям, оскільки дуже любив свою сім'ю та піклувався про них.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 за життя неодноразово наголошував що спадщина залишиться дочкам.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, а також покази свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №928. Після йог смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння з будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Встановлений законом термін ОСОБА_5 звернулася до Біляївської нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, однак листом від 16.02.2016 року №447/02-14 їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в спадковій справі є заповіт, посвідчений Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 15 липня 2014 року та зареєстрований у реєстрі за №2-1457, в якому ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів все своє майно ОСОБА_3

Частинами першою, третьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Статтею 1257 ЦК України визначені підстави для визнання заповіту недійсним, а саме: заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті225, частини другої статті1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Під час розгляду цивільної справи за клопотанням представника позивача була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні запитання: чи розумів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, значення своїх дій на момент складання заповіту від 15 липня 2014 року; який був психічний стан ОСОБА_4 на момент складання заповіту від 15 липня 2014 року.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів №93 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, за своїм психічним станом був абсолютно не здатний розуміти значення свої дій на момент складання заповіту від 15.07.2014 року. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент складання заповіту від 15.07.2014 року страждав хронічним захворюванням у вигляді органічного розладу особистості поєднаного ґенезу (токсичного, судинного) з виразним психоорганічним синдромом, астено-експлозивний варіант (F07.09 за МКХ-10).

Висновок експерта є беззаперечним доказом і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами та відіграє вирішальну роль при встановленні судом недійсності заповіту.

В судовому засіданні свідком ОСОБА_6 було підтверджено що померли ОСОБА_4 мав психічні розлади.

Таким чином суд вважає, що підставою для визнання заповіту недійсним є той факт що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, за своїм психічним станом був абсолютно не здатний розуміти значення своїх дій на момент складання заповіту від 15.07.2014 року, тому позовні вимоги позивачів законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1234, 1257 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 15 липня 2014 року, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на ім'я ОСОБА_3, посвідчений Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстровий номер 2-1457.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С.М.