РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2017 рокуСправа №451/734/17
Провадження № 2/451/389/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Стоянівської сільської ради Радехівського району про визнання права власності на земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до суду із позовом звернувся ОСОБА_2, відповідно до вимог якого просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 2,1781 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер 20.09.1995 року. Крім цього, просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 1,5614 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 08.11.2006 року.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 20.09.1995 року помер його дідо ОСОБА_3.

У подальшому 08.11.2006 року померла баба позивача - ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, зокрема: - земельна ділянка площею 2,1781 га, що складається із трьох земельних ділянок площами 1,6154 га, 0,4266 га та 0,1361 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали спадкодавцю ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №023668 та земельна ділянка площею 1,5614 га, що складається із трьох земельних ділянок площами 0,8335 га, 0,3759 га та 0,3520 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали спадкодавцю ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №048515.

Також позивач зазначає, що фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавців та, маючи намір оформити свої права на спадкове майно, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності у нього належних правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

Відсутність у позивача правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію його майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому він вимушений звернутися з позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Окрім цього наголосив, що нотаріус в усній формі відмовляється видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Позов просить задоволити.

Представник відповідача, надавши суду заяву. Клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.25).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином, на думку суду, спірні правовідносини щодо спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_3, регулюються чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР.

У відповідності до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

З матеріалів справи вбачається, що померлий 20 вересня 1995 у с.Стоянів Радехівського району ОСОБА_3 (а.с.3), був дідом ОСОБА_2 позивача по справі (а.с.9-12) і, який має намір успадкувати належні померлому земельні ділянки, визначені у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №023668 (а.с.8).

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району №2330 від 22.09.2017 року вбачається, що померлий ОСОБА_3 до дня смерті проживав із позивачем по вулиці у с.Стоянів Радехівського району, який був зареєстрований у будинковолодінні разом із спадкодавцем (а.с.29).

Також, судом встановлено, що померлій 08.11.2006 року ОСОБА_4 (а.с.6), належали відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку IV-ЛВ №048515 земельні ділянки загальною площею 1,5614 га (а.с.7).

Згідно ст.ст.1217,1258 Цивільного кодексу України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом і спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1266 ЦК України визначено, що у шосту чергу право на спадкування за правом представлення мають внуки.

Судом констатовано, що ОСОБА_2 є внуком померлої ОСОБА_4 (а.с.9-12) та був зареєстрований і проживав з останньою до дня її смерті (а.с.30).

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності із нормами ст.25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17.07.97р. №469/97-ВР (із подальшими змінами та доповненнями) та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.94р. №666/94, право на земельну частку (пай), а також і право власності на майновий пай може бути обєктом спадкування.

За твердженням представника позивача, відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, унеможливлює реалізацію майнових прав заявника, як спадкоємця за законом, у позасудовому порядку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні позиції представника позивача, викладеної стороною у письмовому виді (а.с.27), вирішення питання про розподіл судових витрат, залишене судом без розгляду.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209-212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1781 га, яка складається із трьох земельних ділянок, зокрема площами 1,6154 га, 0,4266 га та 0,1361 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, який помер 20 вересня 1995 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,5614 га, яка складається із трьох земельних ділянок, зокрема площами 0,8335 га, 0,3759 га та 0,3520 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 листопада 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_5