У Х В А Л А

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коссе Людмила Миколаївна, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 7 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 26 грудня 2007 року № 20 у розмірі 3 802 286 грн 09 коп. і пені у сумі «23 43203 грн 42 коп.», яка складається із пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 18 752 982 грн 61 коп., пені за прострочення погашення процентів у сумі 4 679 320 грн 81 коп., простроченої заборгованості за кредитом у сумі 2 382 706,72 доларів США, простроченої заборгованості за процентами у сумі 1 419 489,37 доларів США, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру 49 у будинку № 31, літ. «В-5» по вул. Тимурівців у м. Харкові, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 листопада 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 2355, шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2016_05_17/pravo1/T990606.html?pravo=1>, із дотриманням вимог цього Закону та статті 39 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820454/ed_2016_05_17/pravo1/T990606.html?pravo=1> Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> за початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки, визначеною суб᾿єктом оціночної діяльності. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалення у справі нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 3-5, 23, 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку про те, що відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов᾿язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов᾿язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судове рішення, яким було визнано договір іпотеки недійсним і під час дії якого відповідач купив спірну квартиру, рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 квітня 2012 року скасовано, у такому разі існує становище, яке існувало до ухвалення скасованого рішення.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коссе Людмила Миколаївна, про звернення стягнення на предмет іпотеки до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук