Справа № 150/223/17
Провадження № 2/150/121/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 травня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Кушнір Б.Б.,
з участю секретаря Гендзьори О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА»
про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,
В судове засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 не зявлись, через канцелярію суду подали заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила провести розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, однак, представником відповідача, через канцелярію суду подано заперечення на позов, в якому зазначено, що договір фінансового лізингу від 28.02.2017 р. № 170028 та додатки до договору відповідають вимогам чинного законодавства, договір містить найменування товару (предмет лізингу), розмір лізингових платежів та строк лізингу. Також зазначає, що:
-підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки самого Договору та додатків до нього, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
-правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписано позивачем та повноважною особою відповідача. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст. 202 та 203 ЦК України) до чинності правочину. Отже, договори, які укладаються з клієнтами ТОВ «Автотехнікс Україна», повністю відповідають чинному законодавству України, а тому при вирішенні спору між сторонами повинні застосовуватись положення договору № 170028 та додатків до нього.
-щодо нотаріальної форми договору, відповідач зазначив, що у своєму позові позивач помилково послався на норму ч.2 ст.799 ЦК України, яка міститься у параграфі 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» глави 58 «Найм (оренда)» і яка взагалі не регулює відносини фінансового лізингу і не є спеціальною нормою для регулювання фінансового лізингу, а слугує лише допоміжною нормою. Крім того, на момент укладання договору непрямого лізингу у лізингодавця відсутнє право власності на предмет лізингу. А тому, для нотаріального посвідчення договору найму майна, наймодавець повинен володіти цим майном на праві власності. Отже, у лізингоодавця предмет лізингу на момент укладання договору лізингу, повинен перебувати у власності. В той же час, законодавчо визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених ЦК України. При цьому, згідно Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець зобов'язаний спочатку набути у власність річ у продавця (постачальника) і потім передати її у користування лізингоодержувачу.
-щодо посилання на норми права про несправедливі умови договору лізингу зазначив, що адміністративний платіж - уніфікована назва платежу, передбаченого п. г) ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», визначена для зручного розуміння клієнта, що даний платіж є прибутком товариства і не входить до вартості самого транспортного засобу. Даний вид платежу відносить до лізингових платежів, входить до складу фінансової послуги фінансового лізингу є його невід'ємною частиною і забезпечує не тільки процес підготовки договору, а й його подальше супроводження (як це випливає з тлумачення всього змісту правочину).Таким чином, позивач зробив невірне тлумачення договору, з порушенням ст. 213 ЦКУ, що призвело до невірних та помилкових висновків з визначення природи даного зобов'язання.
-щодо інформації про продукцію та платежі, відповідач зазначив, що згідно умов п. 1.3 та статті 1 договору, лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. П.1.4 статті 1 договору передбачено, що лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності Предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Статтею 11 договору передбачено умови переходу права власності на предмет лізингу (викуп предмета лізингу). Згідно пунктів 11.3 та 11.6 договору набуття у власність (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених даним договором, в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати лізингодавець у зв'язку з переходом права власності щодо предмета лізингу. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу.Згідно пункту 1.7 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу. Таким чином, навіть якщо продавець (постачальник) і обраний лізингодавцем, то лізингодавець не несе відповідальності перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію. Всі зобов'язання щодо належної якості може виконати та усунути лише продавець, оскільки Лізингодавець не має реальної можливості усунути виниклі порушення, тому що не є виробником, а тому не може відповідати по гарантійних зобов'язаннях перед лізингоодержувачем. Очевидно, що цей випадок стосується лише продавця товару, оскільки при купівлі будь-якого товару, покупцю надається гарантійний строк для усунення будь-яких виниклих недоліків, а також надається сервісна книжка, яка також передається разом з товаром лізингоодержувачу з актом приймання-передачі предмету лізингу. Крім того, п. 4.4 договору передбачено, що у випадку наявності дефектів предмета лізингу, які роблять неможливим нормальну експлуатацію предмета лізингу або не задовольняють сторони, лізингоодержувач та лізингодавець мають право відмовитися від підписання акту приймання-передачі, і лізингодавець повинен замінити такий предмет лізингу. Відповідно п. 3.4 статті 3 договору «Права та обов'язки сторін» передбачено права лізингоодержувача. Згідно з пунктом 3.4.8 договору лізингоодержувач має право вимагати, у тому числі і від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його законних прав на предмет лізингу. Відповідно до п, 3.4.9 договору. Лізингоодержувач має інші права, які прямо передбачені чинним законодавством та договором. Щодо відповідальності лізингодавця, то відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.4.4 договору лізингоодержувач має право вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням умов даного договору. При цьому, з моменту підписання спірного договору фінансового лізингу позивач не звертався до відповідача з будь якою претензією або вимогами щодо порушення своїх прав умовами спірного договору. Тому, цей договір повністю відповідає нормам діючого законодавства та жодним чином не обмежує права лізингоодержувача.
-розділом 12 укладеного між сторонами договору встановлено порядок розірвання договору, порядок повернення коштів та відповідальність сторін за невиконання умов договору. Твердження про те, що положення укладеного договору фінансового лізингу є несправедливими згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» спростовуються нормами чинного законодавства та матеріалами справи. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини у сфері укладання, виконання, розірвання договорів фінансового лізингу, вказані правовідносини регулюються нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про фінансовий лізинг».
З матеріалів справи вбачається наступне:
Згідно умов договору:
1.4. лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За такими зобовязаннями відповідає продавець.
1.7. Предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом терміну, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору.
1.8. Незалежно від наявності у продавця предмету лізингу, вказаного лізингоодержувачем в даному договорі та за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути змінений на інший предмет лізингу до моменту його купівлі.
4.1. лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати лізингодержателем на рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4 ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного закону.
8.5. Всі планові платежі, які визначаються у додатку № 1 та додатку № 3 до даного договору, сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем. Планові платежі зараховуютья лізингодавцем згідно обмінного курсу долара США до української гривінф на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця.
Статтею 10 договору визначено, що лізинговий періодичний платіж - це платіж, що сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток №3 до договору). Кожний лізинговий періодичний платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 21 відсоток річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно); частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу); комісія за супроводження договору в розмірі 7 відсотків.
У п. 12.1 договору зазначено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок, та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.
12.4. За несвоєчасне внесення лізинговх платежів, лізингоодержувач зобовязаний сплачувати лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного лізингового платежу, до дня фактичної оплати цього лізингового платежу включно. За несвоєчасне внесення лізингових платежів лізингоодержувач зобовязаний сплачувати лізингодавцю проценти за користування чужими коштами в розмірі 3% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення сплати лізингових платежів, починаючи від дня, наступного за днем оплати поточного лізингового платежу по день фактичної оплати цього платежу включно.
12.5. За використання предмета лізингу не за призначенням, невиконання обовязку з утримання його у відповідності до технічних умов, правил технічної експлуатації, інструкції виробника предмета лізингу, неподання інформації про стан та місцезнаходження предмета лізингу, порушення умов п. п. 3.3.6 п. 3.3 даного договору, лізингоодержувач зобовязаний сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 3% від загальної вартості предмета лізингу на момент підписання додатку №3 до даного договору за кожен випадок такого порушення.
За приписами ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону, істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 16 Закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.
Лізингові платежі можуть включати:
а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;
б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;
в) компенсацію відсотків за кредитом;
г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною, визначене поняття «несправедливі умови договору» (ч. 2), згідно якого умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.
Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, визнання оспорюваного договору недійсним та стягнення коштів на користь позивача, сплачених останнім у вигляді адміністративного платежу.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у аналогічних справах, в тому числі і в постанові від 8 червня 2016 року (№ 6-330цс16, згідно з якою, за змістом положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 с. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими, згідно із частиною третьою статті 18 цього Закону є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (п.п. 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (п. 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (п. 13).
За змістом ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.
Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 28 лютого 2017 року, укладеного між сторонами, дає підстави для висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом (стаття 12 договору), звужені обовязки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Про несправедливість умов договору свідчить і зміст п. 10.14, згідно якого достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокове погашення лізингових платежів у термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10 відсотків від суми дострокового погашення.
Таким чином, п. 10.14 ст. 10, а також п. 12.1 ст. 12 договору встановлюють односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь - яке порушення зобовязання, а й за дострокове погашення суми лізингових платежів та розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності, є несправедливими умовами договору.
Пункти 8.3, 8.5 договору передбачають, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, визначений на дату укладення договору, може змінюватися в разі зміни обмінного курсу долара США до гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу в продавця.
Усі планові платежі здійснюються лізингоодержувачем відповідно до умов, визначених у додатках 1, 3 до договору фінансового лізингу. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно з обмінним курсом долара США до гривні на дату фактичного зарахування платежу на рахунок лізингодавця.
За змістом зазначених пунктів договору розмір лізингової плати може змінюватися залежно від зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу, проте порядку перерахунку договір не передбачає.
Аналіз змісту договору, зокрема, пунктів 3.2.7, 12.1, свідчить про те, що за невиконання своїх зобовязань за договором фінансового лізингу лізингодавець не несе відповідальності, а, навпаки, отримує вигоду - штраф у розмірі 40 % від розміру авансового платежу та всю суму сплаченого адміністративного платежу.
Із огляду на юридичну природу договору фінансового лізингу та положень ст. 692 ЦК України, споживач послуг, укладаючи такий договір, має право знати обсяг своїх фінансових зобовязань та ціну транспортного засобу, який лізингодавець передає йому в користування за плату з правом викупу. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору згідно вимог статей 638, 655, 691 ЦК України.
Відповідно до статті 10 договору в разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобовязання до купівлі транспортного засобу підписати додаток 3 до цього договору із установленням щомісячних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі.
Зі змісту договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, остаточно не визначили вартості предмета лізингу, не погодили графіку сплати лізингових платежів згідно з додатком 3 до договору, на який міститься посилання у договорі фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 4.3 договору разом з підписаним актом приймання-передачі лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (додаток 3 до договору), який сторони зобовязані підписати до моменту підписання акта приймання-передачі.
Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобовязань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу його грошових зобовязань.
Згідно з п.п. 1.4, 1.5 ст. 1 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За такими зобовязаннями відповідає продавець.
Лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязанням щодо продажу предмета лізингу.
Між тим, ст. 808 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Згідно змісту договору лізингу, вибір продавця предмета лізингу здійснює відповідач. У договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, а тому пункти 1.4, 1.5 договору щодо звільнення лізингодавця від відповідальності в частині, зокрема, якості, комплектності, справності товару, суперечать ст. 808 ЦК України.
Разом з тим, на підставі п. 7.1-7.3 договору, страхування предмета лізингу, здійснюється за рахунок споживача на користь лізингодавця.
Пунктом 10.15 договору передбачено, що у разі неузгодженої у даному договорі зміни розмірів лізингових платежів, сторони складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу; у разі відмови споживача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати договір після чого лізингоодержувач зобовязаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом пяти календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.
Таким чином, позивач, як споживач, позбавлений можливості відмовитися від зміни (збільшення) розміру лізингових платежів відповідачем в процесі виконання договору, а за таку відмову встановлена відповідальність у вигляді розірвання договору відповідачем і неповернення сплачених платежів.
Таким чином, суд визнає умови договору фінансового лізингу несправедливими, а договір з цих підстав недійсним, відтак, судовий збір підлягає стягненню з лізингодавця на користь держави.
Не виконання ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн.
Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати недійсним укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 договір фінансового лізингу від 28 лютого 2017 року №170028.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТЕХНІКС УКРАЇНА» судовий збір в розмірі 1280 грн. в дохід держави.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Чернівецьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а якщо він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Кушнір Б.Б.