Справа № 729/725/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

04 жовтня 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області

судді Бойко В.І.,

за участю секретаря Шлапак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється власником вищевказаного будинку. З 2006 року у даному будинку зареєстрована його бувша невістка ОСОБА_2 Його син ОСОБА_3, дружиною якого була відповідачка, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У період після смерті сина і по сьогоднішній час у вказаному будинку відповідачка не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідачки в даному будинку не дозволяє йому розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, та значно обмежує його законні права.

Позивач у судове засідання не з'явився, у заяві до суду просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення в пресі про його виклик (а.с. 39).

Враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України та відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Як вбачається із свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_3 (а.с. 14).

Згідно записів домової книги, відповідачка, зареєстрована за вищевказаною адресою ( а.с. 7-10).

Актами обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, від 12.01.2017, 19.06.2017, 16.03.2017, підтверджується, що відповідачка за вказаною адресою не проживає ( а.с. 11-13).

Довідкою Браницької сільської ради № 297 від 04.09.2017 підтверджується, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та по даний час (а.с. 28).

Зазначена довідка, яка вийшла від виконавчого комітету Браницькоїсільської ради є офіційними документами органу місцевого самоврядування, і відповідно до положень ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином позивач скористався своїм законним правом, передбаченим ст. 391 ЦК України, і як власник майна вправі вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідачка втратила право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, який належить належить позивачу, оскільки наданими позивачем та перевіреними в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідачка не проживає у вище вказаній квартирі більше року без поважних причин.

За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а тому слід визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватися вищевказаним житловим будинком, у зв'язку з її відсутністю в ньому без поважних причин понад рік.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 405, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 174, 197, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, який належить належить на праві власності ОСОБА_1, оскільки вона понад рік була в ньому відсутня без поважних причин.

Копія заочного рішення направляється відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням не пізніше 3 днів з дня його проголошення.

Відповідачем може бути подано заяву до Бобровицького райсуду про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення позивачем може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

Суддя В.І. Бойко