АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 657/1079/17 Головуючий у І інстанції Живцова О.А.
Номер провадження 22-ц/791/1683/17 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

22 травня 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що 08 квітня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, цього ж дня позивачем було передано в борг відповідачці грошові кошти в національній валюті еквівалентні 1800 доларам США на строк до 01 серпня 2010 року під банківські відсотки за договором кредитування, що підтверджується відповідною розпискою, відповідачка вчасно борг не повернула, просила відстрочити виконання договору позики грошових коштів до 01 серпня 2011 року, проте не виконала умов договору і у вказаний строк, зустрічі з позивачем уникає, на вимоги повернути борг не реагує, у позові просив стягнути з відповідачки на користь позивача борг за договором позики 47070 гривень, відсотки за користування грошовими коштами 9531,27 гривні, відшкодувати витрати на правову допомогу 2000 гривень та моральну шкоду 3000 гривень, всього 61601,27 гривні.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов з підстав, що у ньому зазначені, в обґрунтування скарги покликався на те, що відповідачка у зазначений в розписці термін борг не повернула, стала уникати зустрічі з позивачем, виїхала до Південної Кореї, позивач неодноразово приїжджав за місцем проживання позивачки, на початку травня 2017 року бачив її біля двору, яка в присутності свідка ОСОБА_4 пообіцяла повернути борг після повернення із-за кордону, позивач зрозумів, що позивачка не має наміру повертати кошти та звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, він має літній вік, хвороби та тяжкі сімейні обставини, що підтверджується епікризом та виписками із історії хвороби, вказані обставини вважає такими, що відповідно до вимог ст. 263 ЦК України зупинили перебіг позовної давності, перебування відповідачки за кордоном вважає непереборною силою, яка перешкоджала предявленню позову, письмової заяви про застосування строків позовної давності сама відповідачка не подавала, письмові заперечення на позов адвоката відповідачки ОСОБА_5, в яких міститься вимога про застосування строку позовної давності, відповідачкою не підписані, адвокат не уповноважений на подання такої заяви.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи позивач вимоги скарги підтримав, пояснив, що він необізнаний щодо строків звернення з позовом до суду, представник відповідачки до суду не зявився при належному повідомленні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи за розпискою від 11 вересня 2010 року ОСОБА_3 08 квітня 2010 року взяла в борг у ОСОБА_2 1800 доларів США строком до 01 вересня 2010 року, в розписці просила про відстрочку повернення боргу до 01 серпня 2011 року з виплатою процентів, за довідкою офіційний курс НБУ гривні до іноземних валют станом на 15 травня 2017 року становить за 100 доларів США 2647,4312 гривні, за умовами договору про надання правової допомоги між відповідачкою та адвокатом ОСОБА_5 останній уповноважений представляти інтереси відповідачки без обмежень.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, врегульовані ст. ст. 526, 1046-1049 ЦК України, у яких відповідачка за розпискою отримала в борг від позивача вказані у позові грошові кошти із зобовязанням їх повернути до 01 серпня 2011 року та сплатити проценти, зобовязання за умовами договору відповідачка не виконала, наслідки від такого цивільно-правового порушення передбачені ст. 1050 вказаного Кодексу.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 264, 266-267 ЦК України загальна позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, він становить три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, у даному випадку відповідачка мала обовязок повернути суму боргу з процентами 01 серпня 2011 року, отже строк позовної давності належить обраховувати з наступного дня, позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності тільки 12 травня 2017 року, його посилання на непереборну силу та переривання цього строку є необґрунтованими і свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності, про застосовування якого було заявлено повноважним представником відповідачки.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_6

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1