Справа № 178/1933/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
29 вересня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого Цаберябого Б.М.
при секретарі Янченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2.", Товариства з обмеженою відповідальністю "Подоляночка.", третя особа на боці позивача ОСОБА_3 господарство "Подоляночка", про визнання договорів оренди та суборенди земельної ділянки недійсними, -
Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про день слухання справи сповіщені, про причину своєї неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував і пояснив, що дійсно склалася така ситуація, що відносно однієї і тієї ж земельної ділянки існують два договори оренди, що протирічить законодавству і порушує права фермерського господарства як орендаря. Тому договори оренди і суборенди вказаної земельної ділянки мають бути визнані недійсними.
Допитана в судовому засіданні як свідок позивачка ОСОБА_1 пояснила, що їй належить земельна ділянка, площею 9,1196 га на території Гуляйпільської сільської ради. Цю земельну ділянку у 2011 році вона здала в оренду ФГ«Подоляночка» строком на сім років. А на зборах власників земельних ділянок в кінці 2016 року їй стало відомо, що від її імені, без її відома і згоди був укладений договір належної їй земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2.». Хто уклав цей договір від її імені їй не відомо. Договір оренди, укладений нею з ФГ«Подоляночка» чинний до цього часу.
У відповідності до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Проте належним чином повідомлені про день та час розгляду справи відповідачі жодного разу в судове засідання не з'явився, станом розгляду справи жодного разу не поцікавилися. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, оскільки згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.
Ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до роз'яснень, даних п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Таким чином, оскільки у встановленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору, він є укладеним, а отже оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 обрала спосіб захисту свого права шляхом визнання правочину недійсним у звязку з тим, що ніяких договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «АГРО ПЛЮС.» вона не укладала та не підписувала.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).
Згідно із ст. 8 Закону України «Про оренду землі» в разі припинення договору оренди, чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.
Підставою задоволення позовних вимог слугує також те, що 14 лютого 2017 року судом було винесено ухвалу про витребування у ТОВ «АГРО ПЛЮС.» оригіналу та належним чином завірених копій договору оренди земельної ділянки номер 102, укладеного 21 серпня 2016 року від імені ОСОБА_1, та ТОВ «АГРО ПЛЮС.» про надання в оренду спірної земельної ділянки та копії договору суборенди номер 99, укладеного 15 вересня 2016 року між ТОВ «АГРО ПЛЮС.» та ТОВ «Подоляночка.», але дана ухвала відповідачем виконана не була і суду не вдалося дослідити оригіналів вищезазначених договорів. Тому суд змушений почерпувати дані щодо існування спірних договорів з вищевказаних рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Також судом встановлено, що згідно копії договору суборенди № 99 від 15 вересня 2016 року укладеного між ТОВ «АГРО ПЛЮС.» та ТОВ «Подоляночка.», назва сторін вказані ТОВ «АГРО ПЛЮС» і ТОВ «Подоляночка», замість необхідних ТОВ «АГРО ПЛЮС.» та ТОВ «Подоляночка.». Крім того, обидва спірні договори укладені строком на десять років, тобто договорі суборенди, укладений пізніше, ніж договір оренди на той же строк, має діяти і після закінчення строку договору оренди, що протиріче положенням ст 8 Закону України «Про оренду землі».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 224,226 ЦПК України суд, -
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2.", ідентифікаційний код ЄДРПОУ юридичної особи 40744905, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Подоляночка.", ідентифікаційний код ЄДРПОУ юридичної особи 40808223, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1102 грн. 42 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення або з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_7

р