10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2008 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», (далі - ВАТ КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 05 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 131 629,88 дол. США.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору цільовим використанням кредитних коштів є проведення розрахунків за договором купівлі-продажу земельної ділянки.
Позичальник зобов'язався своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за його користування та виконати зобов'язання у повному обсязі у встановлений договором термін, а у разі порушення зобов'язання, крім сплати нарахованих відсотків, комісій, штрафних санкцій у строк визначений договором, сплатити пеню.
05 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань
за кредитним договором. Позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідач ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.
Ураховуючи наведене позивач просив стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 143 920,30 дол. США, що за офіційним курсом
НБУ становить 1 095 434 грн 97 коп. та судовий збір.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва
від 01 червня 2010 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором
143 920,30 дол. США, що за офіційним курсом валют НБУ становить 1 095 434 грн 97 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 131 629, 88 дол. США.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору цільовим використанням кредитних коштів є проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року № 9037, що укладений між позичальником та ОСОБА_6, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно (земельна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки.
Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти до 12 серпня
2013 року, сплатити відсотки за його користування і виконати зобов'язання
у повному обсязі, у встановлений договором термін, а у разі порушення зобов'язання, крім сплати нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій у строк визначений договором, сплатити пеню.
05 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.
Відповідач ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору,
у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 143 920,30 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 095 434 грн 97 коп.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).
Згідно з вимогами ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором,
а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив факт порушення
ОСОБА_4 умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, а тому дійшов обґрунтованого висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Заочне Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня
2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Г.І. Мостова