Справа №483/1107/15-ц 02.10.2017 02.10.2017 02.10.2017
Провадження №22-ц/784/1500/17
Справа № 483/1107/15-ц Головуючий у першій інстанції Казанлі Л.І.
Провадження №22-ц/784/1500/17 Доповідач апеляційного суду Лисенко П.П.
У Х В А Л А

іменем України

02 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі:

прокурора - Цвікілевич Н.В.,

відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6,

представника Очаківської РДА - Камалєтдінової О.В.,

представника РПЛ «Кінбурська коса»- Петровича З.Й.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Очаківського міжрайонного прокурора до Очаківської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов'язання повернути земельні ділянки у власність держави,

в с т а н о в и л а:

22 червня 2015 року Очаківський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Миколаївській області пред'явив позов до Очаківської РДА та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - РЛП «Кінбурська коса», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, повернення земельної ділянки у власність держави, який обґрунтовував наступним.

Розпорядженням Очаківської райдержадміністрації № 67 від 21 березня 2005 року, зі змінами, внесеними розпорядженням № 412 від 05 грудня 2005 року, голові фермерського господарства «Ларіч» - ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо виготовлення правовстановлюючих документів на ділянку, для ведення сільського господарства, що розташована в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року у справі № 5/514/08, яким задоволено позов ФГ «Ларіч» та зобов'язано Очаківську РДА прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, розпорядженням № 58 Очаківської РДА від 04 грудня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність ОСОБА_3 загальною площею 9,0 га.

09 лютого 2009 року, на підставі вищезазначеного розпорядження, той зареєстрував за собою та отримав державний акт серія НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 зазначеною площею 9 га пасовищ, для ведення фермерського господарства.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області було визнано мирові угоди, а зазначену земельну ділянку поділено на три окремих ділянки площею 8 га, 0,5 га та 0,5 га, які у подальшому на виконання умов договорів позики від 19 червня 2009 року та від 07 липня 2009 року передано у приватну власність ОСОБА_9 - 0,5 га та ОСОБА_10 - 0,5 га.

У власності ОСОБА_3 залишилася земельна ділянка площею 8 га, у зв'язку з чим йому 02 вересня 2010 року видано новий державний акт на право власності на названу земельну ділянку площею серія НОМЕР_3 з кадастровим номером НОМЕР_2.

У подальшому, земельна ділянка площею 8 га, яка залишилася у власності ОСОБА_3, була поділена на 8 відокремлених ділянок на які він 24 березня 2012 року отримав окремі державні акти на право власності.

29 вересня 2011 року постановою Одеського апеляційного господарського суду, рішення Господарського суду у Миколаївській області від 25 листопада 2008 року, яким було зобов'язано Очаківську РДА затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою на спірну земельну ділянку - скасовано.

Посилаючись на те, що при ухваленні вказаного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки були порушені положення земельного законодавства, а саме - не було одержано висновку управління екології та природних ресурсів про погодження такого проекту, земельна ділянка не була сформована та не пройшла реєстрацію у Державному земельному кадастрі, не враховано, що земельна ділянка входить в межі території об'єкту природно-заповідного фонду України «Кінбурська коса», після уточнення позовних вимог, прокурор просив:

-визнати незаконними та скасувати розпорядження Очаківської РДА № 67 від 21 березня 2005 року із змінами внесеними розпорядженням райдержадміністрації №412 від 05 грудня 2005 року;

-визнати незаконними та скасувати розпорядження Очаківської РДА № 574 від 24 грудня 2008 року;

-визнати незаконними та скасувати розпорядження Очаківської РДА № 58 від 04 грудня 2009 року;

-визнати недійсним виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 9 га, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за №86, розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району;

-визнати недійсним виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 8 га, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_10, розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району за межами населеного пункту;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_7 на право власності на земельну ділянку площею 1,5881 га з кадастровим номером НОМЕР_6, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_9, розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_8, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_11, на земельну ділянку площею 1,1345 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_13, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_12, на земельну ділянку площею 1,0559 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_14, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_15, на земельну ділянку площею 1,000 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_16, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_17, на земельну ділянку площею 1,0736 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_19, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_18, на земельну ділянку площею 1,7979 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_20, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_22, на земельну ділянку площею 0,2000 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт серії НОМЕР_21, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів землі за НОМЕР_23, на земельну ділянку площею 0,1500 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району, за межами населеного пункту та скасувати його державну реєстрацію;

-зобов'язати ОСОБА_3 повернути державі в особі Головного управління Держземагенства в Миколаївській області вказані земельні ділянки, розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району за межами населеного пункту;

-витребувати у ОСОБА_4 у власність держави в особі Головного управління Держземагенства в Миколаївській області земельну ділянку площею 0,50 га з кадастровим номером НОМЕР_24 розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району за межами населеного пункту.

У подальшому керівник Миколаївської місцевої прокуратури № 1 збільшив позовні вимоги, просив залучити до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_4, яка за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_3 одну з земельних ділянок площею 0,5 га за кадастровим номером НОМЕР_24, визнати усі правоустановчі документи на неї недійсними та витребувати земельну ділянку від набувача. Підставою такого зазначав відсутність у продавця законних право на відчуження землі.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року позов задоволено частково.

Очаківському міжрайонному прокурору відмовлено у вимогах про скасування державної реєстрації державних актів та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, оскільки такі вимоги не потребують самостійного вирішення, бо обставини зазначені в них є наслідком вимог про визнання недійсним правоустановчих документів на землю.

Решту вимог задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, окремо один від одного, подали на це рішення апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволені позову прокурора.

В обґрунтування скарги обидва посилалися на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невірну оцінку обставин справи, що як наслідок мало помилкове вирішення справи.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи частково позов прокурора в інтересах держави, суд 1 інстанції виходив з того, що той надав належні та допустимі докази позовним вимогам, в той час як відповідачі такі докази своїм запереченням не надали, а тому ті підлягали частковому задоволенню.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст.ст.13-14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону і гарантується державою.

Відповідно до ст.ст. 78-83, 116, 118, 125, 126 ЗК України, ( в редакції, що діяли на час передачі земельної ділянки відповідачам),право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Земельна ділянка як об'єкт права власності являє собою частину земної поверхні установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Громадяни є суб'єктами права власності на землі приватної власності.

Територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності. Це право вони реалізують безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки лише з підстав, передбачених законом, зокрема у разі безоплатної передачі ділянок із земель державної і комунальної власності.

До земель комунальної власності відносяться землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, зазначивши в ній бажані розміри та мету її використання.

Відповідна державна адміністрація або рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Після розробки проекту і узгодження його з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, він подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, яка і приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянина.

За дотримання вище виписаних процедур, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, за формою державних актів затверджених Кабінетом Міністрів України.

Обмеженням цьому є пряма заборона законом передачі земель у приватну власність громадян.

Зокрема, до земель державної або комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених Земельним кодексом.

За ст. ст. 58, 60-61 ЗК України та ст. ст. 87-88, 91 Водного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), «Порядком визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

За змістом п. «б» ч. 4 ст. 84 та ч. 4 ст. 59 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватися у власність громадян.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

За ст. 62 ЗК України, у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється:

а) влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод;

б) влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об'ємом понад 1 кубічний метр на добу;

в) влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів;

г) застосування сильнодіючих пестицидів.

Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом.

З системного логічного аналізу зазначених норм випливає висновок про те, що до встановлення прибережних захисних смуг за окремими проектами землеустрою, розпорядник землі, в нашому випадку Очаківська районна державна адміністрація, позбавлений можливості виділяти у власність громадян земельні ділянки, із земель, що межують з названими захисними смугами і фактично є однією ділянкою. Лише за умови, що наділена земельна ділянка не віднесена до прибережної захисної смуги, має саме таке цільове призначення; є вільною; надана за відповідною процедурою і щодо неї чинним законодавством чи рішенням компетентних органів, постановлених у межах їх повноважень, не встановлено обмежень, щодо можливості її використання для зазначених цілей - передачу землі у власність фізичної особи можна вважати законною. При цьому, державний орган чи орган місцевого самоврядування не може постановляти рішення, щодо правової долі ділянки усупереч положенням чинного земельного, водного або іншого законодавств. Якщо ж таке рішення все таки постановлено, то воно є незаконним і на ньому не може базуватися право особи на земельну ділянку.

Земля набута без правових підстав, або за підстав, які у подальшому відпали або були визнані незаконними підлягає беззастережному поверненню до державної власності.

За Конституцією України, прокуратура зобов'язана опікатися інтересами держави і стояти на захисті її інтересів, зокрема це вбачається із статті 121 Конституції України, якою визначено, що на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст.45 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Законом України «Про прокуратуру» визначено, що одією з підстав представництва прокуратурою у суді інтересів держави - є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Скориставшись наданими йому правами прокурор і пред'явив зазначений позов.

При його вирішені суд 1 інстанції встановив, і це підтверджується доказами, що є у справі, про протиправне відчуження спірних земельних ділянок у власність відповідачів - фізичних осіб, у зв'язку з чим земля підлягає поверненню у власність держави.

Так, за розділом 3 положення про Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса» землі, включені в територію парку, не вилучаються у користувачів, за винятком земельних ділянок для розміщення господарського двору парку, кордонів, а також зон заповідного режиму та рекреації. Відведення земельних ділянок парку проводиться на підставі проекту організації території в порядку, встановленому чинним законодавством України. На території парку, крім зон заповідної, регульованої рекреації та стаціонарної рекреації, встановлюється ще господарська зона, до якої включаються зони населених пунктів.

Таким чином, виділення земель із земель території парку можливо у відповідності до статей 149-150 ЗК України з обов'язковим попереднім їх вилученням із земель, які входять до меж зон заповідної, зон регульованої рекреації та стаціонарної рекреації ландшафтного парку, або у відповідності до ст.ст. 116-118 ЗК України із земель населеного пункту, який може входити до господарської зони парку, без необхідності їх вилучення, а тільки в порядку виділення, так як вказані землі можуть мати, крім природоохоронного значення, ще цільове призначення для будівництва чи обслуговування житлових будинків. Тому саме по собі створення об'єкту природно-заповідного фонду не свідчить про зменшення земель населеного пункту, а є віднесенням земель до категорії відповідно до їх цільового призначення.

У той же час, переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої проводиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного призначення.

Між тим, у відповідності до ст. ст. 7-8, 21, 23-24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, ст.ст. 19-20, 45-46, 125, 149-150 ЗК України передувати питанню щодо обмеження землекористування, у тому числі переведення земель з однієї категорії до іншої, повинно бути: встановлення меж утвореного парку, розробка та затвердження проекту організації території парку із затвердженням в тому числі меж зон парку та зміну меж населених пунктів, які увійшли до нього, а також рішення компетентних органів щодо встановлення цільового призначення земельних ділянок, які входять до його території.

Таким чинно, і судом 1 інстанції, і судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні земельні ділянки надані відповідачам з порушенням чинного земельного законодавства.

Так, підставою розробки проекту землеустрою спірної земельної ділянки та її передачі у власність, спочатку ФГ «Ларіч», а потім ОСОБА_3, були скасовані рішення Господарського суду Миколаївської області (т. 1 а.с. 68-71, 86-105). При цьому, цільове призначення землі - землі сільськогосподарського призначення, а саме для ведення фермерського господарства. У подальшому, цілісна земельна ділянка дробиться на земельні ділянки меншої площі зі зміною по частині з них цільового призначення, у тому числі і з правом забудови на них. І це при тому, що земельна ділянка відноситься до земель РПЛ «Кінбурська коса», вона не вилучалася у нього в установленому порядку, є унікальним природним комплексом, її біологічна різноманітність налічує 465 видів флори, з яких 6 внесено в Європейський Червоний список, а 9 - в червону книгу України.

За таких підстав, оскаржені прокурором рішення та розпорядження Очаківської райдержадміністрації є незаконними і підлягали до визнання судом - їх саме такими.

Оскільки цього ж з таких же мотивів дійшов і міськрайонний суд, то підстав для скасування рішення щодо названих вимог не встановлено.

Немає їх і щодо рішення суду в частині вирішення правової долі правоустановчих документів на спірні земельні та висновку суду про необхідність повернення землі у власність держави, оскільки не можна визнати законним право власності осіб на майно, що ґрунтується на рішеннях державних органів, визнаних незаконними.

Стосовно ж тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу про наявність процесуальних порушень при розгляді судом 1 інстанції позову, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки більша частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Н.В. Самчишина