Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________ Справа № 514/610/17
Провадження по справі № 6/514/31/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Образенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Тарутине заяву ОСОБА_1 про скасування обмежень у праві виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду її за кордон, в обгрунтування якої зазначила, що ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 15.05.2017 р. її було обмежено у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на ТОВ «Юніпродукт» згідно виконавчих проваджень. Вважає недоведеним факт ухилення її як керівника ТОВ «Юніпродукт» від виконання судових рішень, а наявні обмеження у праві виїзду за кордон обмежують її конституційні права, у зв`язку із чим просить їх скасувати, зазначивши також, що ухвалу було винесено у її відсутності та без врахування її пояснень.

Державний виконавець до суду не з'явився, повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника чи керівника боржника - юридичної особи за межі України лише у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Аналогічна правова позиція міститься в Узагальненні судової практики Верховного Суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Розглянувши доводи заявниці, суд приходить до висновку, що факт ухилення заявниці від виконання судових рішень не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.05.2013 р., основним видом діяльності ТОВ «Юніпродукт» є оптова торгівля напоями. З пояснень заявниці вбачається, що ТОВ «Юніпродукт» здійснювало свою діяльність у 2011-2014 роках, основним видом діяльності була оптова торгівля алкогольними напоями, що здійснювалась на підставі ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, реєстр. № 005296 від 22.11.2011 р.

У листопаді 2013 р. було виявлено факт значної нестачі алкогольної продукції на складі філії «Юніпродукт Алкоінвест». З цього приводу 20.11.2013 р. ТОВ «Юніпродукт» звернулось до Комінтернівського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області із заявою про злочин. Висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Харківській області від 26.12.2013 р. було встановлено документальне підтвердження втрати активів ТОВ «Юніпродукт» внаслідок нестачі товарно-матеріальних цінностей на складі філії «Юніпродукт Алкоінвест» в розмірі 1 286 229 грн.

Завдання істотних збитків підприємству за вказаних вище обставин унеможливо його подальшу діяльність. Відсутність обігових коштів не дозволила ТОВ «Юніпродукт» сплатити черговий щорічний платіж за ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями. Розпорядженням Державної фіскальної служби України від 17.04.2015 р. ліцензія на право оптової торговлі алкогольними напоями ТОВ «Юніпродукт» була анулювана.

Анулювання ліцензії та арешт рахунків виконавчої службою спричинило припинення господарської діяльності та відповідно надходження грошових коштів на рахунок підприємства. Відповідно до довідки ПАТ «Банк Восток» № 02-2806 від 30.05.2017 р., у період з 01.05.2016 р. по 01.05.2017 р. надходжень грошових коштів на поточні рахунки ТОВ «Юніпродукт» не було.

Також суд приймає до уваги копію постанови державного виконавця ВДВС Тарутинського РУЮ від 01.02.2017 р. про закриття виконавчого провадження № 49531068 про стягнення на рахунок держави 1218,00 грн. судового збору, що свідчить про спрямування залишків коштів ТОВ «Юніпродукт» на рахунок виконавчої служби з метою проведення розрахунків із кредиторами.

Таким чином, невиконання судових рішень ТОВ «Юніпродукт» викликано об`єктивними причинами, а в діях керівника ТОВ «Юніпродукт» ОСОБА_1 не вбачається ознак ухилення від виконання судових рішень.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом № 11, які у відповідності дост.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04.11.1950 року» від 17.07.1997 року, є частиною національного законодавства України, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, суд зазначає, що державна виконавча служба, за наявності достатніх доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, не позбавлена можливості в подальшому заявити аналогічні вимоги із наведенням обґрунтувань необхідності вжиття такого обмеження.

У зв`язку із вищенаведеним, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянки України ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніпродукт» (, Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Красна, будинок №188/2).

Копію ухвали суду направити адміністрації Державної Прикордонної Служби України, для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.М. Тончева