У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_4, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов банку задоволено та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року в розмірі 860 212 грн 35 коп. та судовий збір, оскільки спори про захист прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не підвідомчі третейському суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2016 року, заяву ОСОБА_3 задоволено. Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 860 212 грн 35 коп. та третейський збір у розмірі 9 002 грн 12 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що вона є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, а тому в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча третейському суду.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що 20 червня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 50 тис. грн доларів США. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_4 20 червня 2008 року було укладено договір поруки. Внаслідок невиконання кредитного зобов'язання утворилась заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року в розмірі 860 212 грн 35 коп. та судовий збір.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-187цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 не можуть бути предметом третейського розгляду.

Частиною 3 ст. 335 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що положення п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» не поширюється на вимоги кредитодавця до поручителя - ОСОБА_4

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи в частині вирішення третейським судом позовних вимог доОСОБА_4 та дійшов передчасного висновку про залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

При цьому апеляційний суд не звернув уваги на те, що заяву до суду подала лише ОСОБА_3 й скасував рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року щодо ОСОБА_4, який такої заяви не подавав, що є порушенням ст. ст. 10, 11 ЦПК України.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню в частині скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2016 року в частині скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик