Справа № 390/2058/16-ц
Провадження № 2/390/137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі - Рац М.О.,

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом,у якому просила суд встановити факт, що ОСОБА_5 померлий відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 12.06.2015 рокута ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, який є чоловіком ОСОБА_3, а тому відкрилась спадщина на вказаний будинок. Позивач у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5, звернулася до нотаріальних органів Російської Федерації, за місцем своєї постійної реєстрації та місцезнаходження основної частини спадкового майна. Проте, через похилий вік, поганий стан здоров'я та напружені відносини між державами, позивач не приїжджала на похорону процесію, та не мала змоги у шестимісячний строк звернутися до нотаріуса на території України для прийняття спадщини. Після смерті чоловіка, позивачу не було відомо про місцезнаходження правовстановлюючих документів на спадкове майно, які в подальшому було знайдено довіреною особою позивача у спірному житловому будинку. На день смерті, ОСОБА_5, був зареєстрований та постійно проживав з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 З 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 на літній період постійно виїжджав на територію України, де проживав у с. Назарівка, або у с. Миколаївка, Кіровоградського району Кіровоградської області. Позивач, через довірену особу, звернулася до нотаріальних органів України для прийняття спадщини, проте нотаріусом роз'яснено, що ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_5, тим самим пропустивши строки для прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла її. Через те, що позивачем пропущено строк передбачений ст. 1270 ЦК України, а у Російській Федерації ОСОБА_3 визнана спадкоємцем всього майна померлого ОСОБА_5, з чого воно б не складалось та де б воно не знаходилося, нотаріус не може відкрити ще одну спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, при видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_5 було допущено орфографічну помилку при довільному перекладі прізвища померлого та вказано «ОСОБА_5», замість вірного «ОСОБА_5», що позбавляє можливості оформити спадщину, а тому позивач звернулась до суду.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення по обставинам справи, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач Миколаївська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області свого представника до суду не направили, проте надали суду письмову заяву в якій зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення, а також просили розглядати справу без участі їх представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, яке видане 12.06.2015 року Міським відділом по державній реєстрації смертей РС Кіровоградського МУЮ, актовий запис №1580, що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №3 від 12.06.2015 року.

За життя померлий ОСОБА_5, набув житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, на праві спільної сумісної власності, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за згодою своєї дружини ОСОБА_7, згідно договору купівлі-продажу №82 від 21.01.2009 року, що також підтверджується витягами з Державного реєстру правочинів №6921798 та №6921835 від 21.01.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №21677512 від 27.01.2009 року. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок) та звіт про оцінку нерухомого майна свідчать, що проведено технічну інвентаризацію та визначено ринкову вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_4, станом на 25.11.2016 року ринкова вартість житлового будинку становить 65 032 гривні.

Згода від 18.03.2013 року, що зареєстрована в реєстрі за №5-200 нотаріусом м. Москва Федоровою Л.М. свідчить, що ОСОБА_3 дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_5 провести відчуження в будь-якій формі на його умовах і на його розсуд, за ціну на його розсуд, нажитого ними в шлюбі майна, а саме: земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою: Україна, АДРЕСА_4.

Згідно договору купівлі-продажу №85 від 21.01.2009 року ОСОБА_5, набув земельну ділянку загальною площею 0,68 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, на праві спільної сумісної власності, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за згодою своєї дружини ОСОБА_3, земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №6921835 від 21.01.2009 року.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 23.03.2010 року, ОСОБА_5, належала земельна ділянка загальною площею 0,43 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 14.12.2016 року. Звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення свідчить, що станом на 23.11.2016 року оціночна вартість земельної ділянки загальною площею 0,43 га, кадастровий номер НОМЕР_3, становить 43 344 грн.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 23.03.2010 року ОСОБА_5, належала земельна ділянка загальною площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 15.12.2016 року. Звіт з експертної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення свідчить, що станом на 23.11.2016 року оціночна вартість земельної ділянки загальною площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_5, становить 37 800 грн.

Рішенням першої сесії Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області сьомого скликання №7 від 09.11.2015 року в АДРЕСА_2 перейменовано на АДРЕСА_2

Довідка №396 від 25.11.2016 року, яка видана виконкомом Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області свідчить, що в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ніхто не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями №2206 від 17.08.2012 року ОСОБА_5, набув житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за згодою своєї дружини ОСОБА_3, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11720001 від 17.08.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №35432370 від 08.09.2012 року, а також довідкою про належність нерухомого майна №84522 від 08.09.2012 року. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок) та звіт про оцінку нерухомого майна свідчать, що проведено технічну інвентаризацію та визначено ринкову вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 станом на 27.12.2016 року ринкова вартість житлового будинку становить 44 856 грн.

Лист Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області №Д-395/0-462/6-16 від 05.12.2016 року свідчить про те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 17.08.2012 року визначилися кадастрові номери земельних ділянок: НОМЕР_6, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та НОМЕР_7, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 право власності (користування) на вказані земельні ділянки за ОСОБА_5 не зареєстровані, правовстановлюючий документ на землю не видавався.

Довідка №1477 від 29.11.2016 року, яка видана Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області свідчить, що в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований та фактично не проживає.

Довідка №1602 від 20.12.2016 року, яка видана Миколаївською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області свідчить, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2012 року періодично проживав один за адресою: АДРЕСА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, заповіт від імені померлого сільською радою не посвідчувався, земельна ділянка біля будинку не приватизована, державний акт на право приватної власності не видавався.

Рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №551 від 03.08.2016 року с. Назарівка та с. Оленівка Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, об'єднано в Соколівську сільську об'єднану територіальну громаду з центром у с. Соколівське, що також підтверджується Рішенням дев'ятої сесії сьомого скликання Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №66 від 03.08.2016 року.

16.08.1968 року ОСОБА_5, уклав шлюб із ОСОБА_10, після чого подружжя отримало спільне прізвище ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія НОМЕР_8, виданим 16.08.1968 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського району м. Москва, актовий запис №955.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №7-2167 від 05.11.2016 року, яке видано нотаріусом м. Москва Російської Федерації, ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, є спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з чого воно б не складалось та де б воно не знаходилося

Відповідно до виписки із домової книги №3361779 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6, ОСОБА_5 був зареєстрований в кв. 248 вказаного будинку, та виписаний 06.08.2015 року, у зв'язку із смертю.

Водійське посвідчення серія НОМЕР_9 від 27.01.2006 року видано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом №1507/01-16 від 21.11.2016 року приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Томаз В.І. роз'яснено ОСОБА_1, що ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_5, тим самим пропустивши строки для прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла її.

На запит суду приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Томаз В.І. надано лист №994/01-16 від 20.06.2017 року, яким повідомлено, що після звернення ОСОБА_1 - представника по довіреності, з питань видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, нотаріусом було надано роз'яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкоємцем - ОСОБА_7 були пропущені строки для прийняття спадщини та запропоновано представнику звернутися до суду, а також спадкова справа після померлого не заводилася.

Згідно вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до вимог статей 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтями 328 та 392 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1-2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто

Як передбачено ч.1 ст.1270 та ч.1 ст.1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до статті 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос) від 22.01.1993 року та пункту 2.1. глави 10 частини ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого за №282/20595 від 22.02.2012 року вказано, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Частина 3 статті ст.1272 ЦК України вказує на те, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статті 70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначають, що з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося; спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України

Викладені вище докази свідчать, що ОСОБА_3 протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_5, не звернуласьдо нотаріуса на території України із заявою про прийняття спадщини після померлого, тим самим пропустивши строки для прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла її. Крім того, позивач не просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини, а зазначає у позовній заяві підстави, які не обумовлені роз'ясненням нотаріуса, а саме про те, що нотаріус не може відкрити ще одну спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_3 на території Російської Федерації визнана спадкоємцем всього майна померлого ОСОБА_5, з чого воно б не складалось та де б воно не знаходилося, а тому позов в частині вимог щодо визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Крім того, аналізуючи докази по справі щодо встановлення юридичного факту, судом виявлено, що наведені вище документи свідчать про орфографічну помилку, що була допущена при перекладі прізвища ОСОБА_6з російської на українську мови при складані свідоцтва про смерть ОСОБА_5, серія НОМЕР_1, яке видане 12.06.2015 року Міським відділом по державній реєстрації смертей РС Кіровоградського МУЮ, актовий запис №1580, оскільки решта даних про особу померлого та позивача підтверджують факт, що вірним є «ОСОБА_5». Однак позивач просить суд встановити факт, що ОСОБА_5 померлий відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 12.06.2015 року та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, що свідчить про намір позивача встановити тотожності особи.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року роз'яснено, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Таким чином, враховуючи необґрунтованість позовних вимог, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 266, 267, 1217, 1218, 1220, 1269, 1270, 1272, ЦК України, ст.ст.70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя