Справа №489/5200/16-ц 25.05.2017 25.05.2017 25.05.2017
Провадження №22-ц/784/1279/17
Єдиний унікальний номер № 489/5200/16-ц
Номер провадження № 22ц/784/1279/17
Головуючий у І інстанції Кокорєв В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

За участю представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову зазначав, що між ним та АКІБ "УкрСиббанк" 19 грудня 2007 року укладено договір поруки №167242 у забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредиту № 0, укладеного 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, в сумі 152524,00 грн. Заборгованість позичальника перед банком виникла 10 червня 2008 року.

В уточненій позовній заяві зазначив, що 10.11.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з нього та позичальника на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 179236,64 грн. Назване рішення ухвалою того ж суду від 20.09.2016 року скасовано.

Позивач вважав, що Банк пропустив 6-місячний строк пред'явлення вимоги до нього як поручителя, оскільки заборгованість виникла 06.10.2008 року. Зважаючи на викладене, просив визнати договір поруки №1672242 від 19 грудня 2007 припиненим (а.с. 2-3, 16-17).

Під час розгляду справи відповідачем ПАТ «Укрсиббанк» заявлено клопотання про заміну його як неналежного відповідача на ПАТ «Дельта Банк» у зв'язку з тим, що на підставі укладеного 8 грудня 2011 року договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», до ПАТ Дельта Банк» перейшло право вимоги, зокрема, і за кредитним договором № 0, укладеним 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5

Ухвалою суду від 20 березня 2017 року клопотання задоволено частково та до справи у якості співвідповідача залучено ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 70).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано припиненими правовідносини та зобов'язання поруки ОСОБА_4 за договором поруки № 167242 від 19.12.2007 року в частині сплати щомісячних платежів, процентів, комісій, неустойки за договором надання кредиту №0 від 19.12.2007 року, строк сплати яких настав до 09.01.2009 року. В задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 96-97).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення по справі, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову (а.с. 101-103).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач, належно повідомлений про розгляд справи, не з'явився в судове засідання (а.с. 119).

Представник відповідача - ПАТ «УкрСибанк» підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № від 19 грудня 2007 АКІБ "УкрСиббанк" було надано ОСОБА_5 кредит у розмірі 152524,00 грн.

Цього ж дня між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір поруки.

Відповідно до положень договору купівлі-продажу від 8 грудня 2011 року прав вимоги за кредитами до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 19 грудня 2007 укладеного зі ОСОБА_5

Погашення боргових сум за кредитним договором визначено періодичними платежами. Договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Банк не направляв вимоги до позивача про дострокове погашення кредиту.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що кінець шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителя необхідно обчислювати з дня звернення банку до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості - 09.07.2009 року, тому заборгованість, порахована до цієї дати не підлягає стягненню з позивача. Суд також зазначив, що ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту порушеного права особи як припинення правочину. За нормами ст.553-559 ЦК України можливе тільки припинення правовідносин поруки як способу забезпечення зобов'язань. Саме тому спірний договір поруки не підлягає припиненню в повному обсязі, а лише в частині правовідносин та зобов'язання поруки позивача в частині сплати щомісячних платежів, процентів, комісій, неустойки за договором надання кредиту, строк сплати яких настав до 01.01.2009 року.

Але з висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Установлено, що 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_5 укладено кредитний договорі, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 152524,00 грн. з терміном повернення до 19 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Позичальник зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2735,00 грн. в день сплати ануїтетних платежів.

Виконання умов указаного договору забезпечено договором поруки від 19 грудня 2007 року, укладеним між Банком та позивачем, умовами якого передбачено солідарну відповідальність його як поручителя перед банком за невиконання боржником усіх його зобов'язань за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Пунктом 3 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як на підставу позову позивач, посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначав, що позичальник перестав платити щомісячні платежі за даним кредитним договором 6 жовтня 2008 року, а з позовом про солідарне стягнення заборгованості Банк звернувся 09.07.2009 року.

Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Тому, установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та які зазначені в нормі матеріального права, що регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом із тим за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

З обставин справи вбачається, що 18.06.2009 року банк направив позивачу та позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, яка позивачем отримана 23.06.2009 року, а 09.07.2009 року Банк скористався своїм правом вимагати стягнення суми заборгованості станом на 10.06.2009 року, яка складається з заборгованості за основним та простроченим кредитом 150219,64 грн., за строковими та простроченими процентами за користування кредитом 23473,74 грн., пені - 5543,04 грн., пред'явивши позов про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя шляхом звернення до суду. Про це зазначено в заяві про ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості (а.с.18-19), та свідчать копія листа про вимогу дострокового погашення кредиту та поштове повідомлення про його отримання позивачем (а.с. 109-110).

Таким чином, висновок суду про те, що банком не була направлена вимога позивачу про дострокове погашення кредиту, не відповідає обставинам справи.

Крім того, судом не прийнято до уваги та обставина, що ще у липні 2009 року банк звернувся з вимогою до позичальника та поручителя-позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 10.11.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з нього та позичальника на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 179236,64 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та проводилось виконання рішення суду. Назване рішення за заявою позивача ухвалою того ж суду було скасовано тільки 20.09.2016 року і після скасування справа знову перебуває на розгляді суду. З ухвали про скасування заочного рішення вбачається, що підставою для його скасування стало те, що заявник посилається на докази та обставини, що можуть мати значення для правильного вирішення справи (а.с. 26).

З наведеного слід зробити висновок про те, що законність та обґрунтованість заявлених банком вимог, в тому числі і до поручителя - позивача по даній справі, вже вирішувалась судом при розгляді справи та ухвалення рішення від 10.11.2009 року та буде вирішуватись при новому розгляді справи відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, в тому числі буде вирішуватись питання щодо дотримання банком вимог ч.4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, слід зробити висновок про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, є передчасним, тому відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, його слід скасувати, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної вили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на нього може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді