22-ц/775/306/2017(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Попової С.А.,Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

29 вересня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2011 року в сумі 44 476,10 грн., яка складається з: 7959,95 грн. - заборгованість за кредитом; 32372,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1550 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2094,10 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 7 959,95 грн., судовий збір 246,62 грн., а всього 8 206,57 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із того, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв'язку із чим підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 7959,95 грн.

Рішення у цій частині не оскаржується, а тому, не підлягає перевірці, виходячи з вимог ст.303 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів, пені, комісії та штрафів і ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Малервейн М.С., заперечення проти апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного 19 липня 2011 року договору між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач отримав у позивача кредитні кошти у розмірі 7600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пізніше кредитний ліміт було збільшено до 7959,95 грн.

Матеріалами справи доведено і цього не спростовано відповідачем, що позичальник ОСОБА_2 не виконав в повному обсязі взятих на себе зобов'язань за договором та не здійснював у встановлені строки щомісячні платежі в порушення вимог закону і Умов та Правил надання банківських послуг за даним кредитним договором. В результаті порушення позичальником зобов'язань утворилась заборгованість по основній сумі кредитного боргу - 7959,95 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування кредитом у сумі 32 372,05 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не був обізнаний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, представленими позивачем суду; що банк безпідставно в односторонньому порядку підвищував процентну ставку за кредитом; що позивачем не надано доказів того, що відповідача повідомляли про зміну процентної ставки в бік збільшення у передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг порядку; не доведено, що Умови та Правила є частиною укладеного договору між сторонами.

Разом з тим, такий висновок суперечить встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Частиною 2 цієї статті передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України). Тобто, уклавши на підставі вільного волевиявлення такий договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про виникнення між позичальником та банком кредитних правовідносин.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладений договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, чим погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.

У заяві також, зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www. privatbank.ua. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www. privatbank.ua.

З розрахунку заборгованості за договором, вбачається, що користуючись кредитними коштами по картці, відповідачем періодично сплачувалась заборгованість за наданим кредитом з урахуванням процентів за користування ним. З заявою про крадіжку чи втрату картки відповідач ні до банку, ні до правоохоронних органів не звертався.

Таким чином, банком відповідачеві були надані кошти, які відповідач своєчасно не повернув, тобто між сторонами у справі існують кредитні правовідносини, сторони погодили істотні умови договору кредиту щодо суми кредиту, строку його повернення та розміру процентів.

Із пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Відмовляючи банку у стягненні з ОСОБА_2 процентів, суд зазначив, що з вересня 2014 року банк кілька разів збільшував відсоткову ставку в односторонньому порядку і не надав доказів того, що про це збільшення було повідомлено відповідача.

Заперечуючи проти цих доводів між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у скарзі вказує, що підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами проводилося позивачем відповідно до умов договору та діючого законодавства.

Так, як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 4 пункту 28 постанови № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Право банку збільшити процентну ставку реалізовано шляхом закріплення відповідних умов досліджуваного кредитного договору.

Так, згідно із п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк вправі призводити зміни тарифів і про таку зміну зобов'язаний поінформувати клієнта не менше ніж за 7 днів до введення цих змін.

Відповідно до п.п. 1.1.3.1.9, 2.1.1.3.7 Умов та Правил надання банківських послуг банк зобов'язаний не рідше одного рази на місяць способом вказаним у заяві, надавати позичальнику виписки з картрахунку про стан картрахунків і про проведені за минулий місяць операції по картрахункам. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступа до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень (а.с. 14 зв., 27).

Як видно, базова ставка згідно із Тарифами банку на вид картки «Універсальна» станом на момент укладення договору 19 липня 2011 року становила 27,60 % на рік.

В подальшому процентна ставка була змінена. З наявних у справі інформацій банку, що були в розпорядженні суду першої інстанції, а також з наданих в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що у зв'язку із зміною ринкової ситуації та в результаті внутрішніх підготовчих процедур в банку було актуалізовано змінені тарифи на зовнішньому сайті (а.с.76-91, 189-197), зокрема про:

- зміну базової % ставки на рік з 01.09.2014р. по карті «Універсальна» в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - було 27,60%, стало 32,40% (на підставі наказу шаблон № 906 СП-2014-6915682 від 18.08.2014р. - блок 3.);

- зміну базової % ставки на рік з 01.04.2015р. по карті «Універсальна» в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - було 32,40 %, стало 42,00 % (на підставі наказу шаблон № 906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015р.).

Крім того, про підвищення процентної ставки з 01 вересня 2014 року банк поінформував позичальника ОСОБА_2 15 серпня 2014 року з дотриманням строку у п. 1.1.3.2.3 шляхом смс-повідомлення на телефон відповідача, зазначений в анкетів-заяві. Аналогічним шляхом завчасно було поінформовано позичальника 15 березня 2015 року про підвищення процентної ставки з 01 квітня 2015 року.

Ці обставини і узгоджений сторонами спосіб поінформування позичальника про зміни до договору, що стосуються процентної ставки, залишені поза увагою суду першої інстанції. З доводами апеляційної скарги банку в частині впровадження змін тарифів і узгодження процедури повідомлення позичальника колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір, за змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи закріплення в анкеті-заяві способу повідомлення шляхом регулярного ознайомлення на інтернет-сайті кредитодавця із всіма змінами до договору, погодженого підписом позичальника, обов'язку позичальника отримувати виписки про стан картрахунку та про проведені операції відповідно до п. 1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, оприлюднення на офіційному сайті в спірних періодах умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також SMS-повідомлення позичальника ОСОБА_2 у відповідності із п.п. 1.1.3.2.3, п. 1.1.3.1.9 - не можна погодитись із рішенням суду і запереченнями відповідача щодо неповідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Твердження в рішенні суду про неповідомлення відповідача про зміну процентної ставки не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Як наведено у абз. 3 п. 28 вищезгаданої постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Зважаючи на досліджені обставини справи і відповідні їм докази, колегія суддів віднаходить невірним висновок суду першої інстанції про недотримання з боку кредитодавця процедури зміни умов договору щодо підвищення процентної ставки.

В даному договорі сторонами досягнуто згоди щодо можливості зміни тарифів в майбутньому, в тому числі і зміни базової процентної ставки за користування кредитним ресурсом в майбутньому, тобто сторони погодили змінюваний тип процентної ставки.

Відтак, висновки суду про вжиття банком забороненого заходу підвищення розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку не відповідають вимогам ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі) і умовам укладеного між сторонами договору щодо можливості призводити зміни Тарифів (в т.ч. розміру процентної ставки), а також інших умов обслуговування рахунків (п.п. 1.1.3.2.3), що схвалив позичальник, укладаючи цей договір.

Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору належним чином не виконував, то, станом на 10 серпня 2016 року, заборгованість за кредитним договором за розрахунками банку склала 44 476,10 грн., із яких: сума заборгованості за кредитом - 7959,05 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 32 372,05 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1 550 грн., фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 2 094,10 грн.

Наданий банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано. Посилання в рішенні на те, що банком представлено розрахунок заборгованості з 2014 року, а при цьому, відсутні відомості про стан виконання договору з 2011 року до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Банк вважав своє право порушенням з 10 лютого 2014 року і це підтверджується відповіденим розрахунком заборгованості, який свідчить про те, що саме з цієї дати відповідач почав порушувати умови договору та проводити оплату не регулярно. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 19 липня 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 в рахунок погашення кредиту останній платіж було здійснено 18 жовтня 2014 року в сумі 100 грн, а з позовними вимогами банк звернувся до суду 29 вересня 2016 року, тобто строк для пред'явлення зазначеного позову не сплив.

Посилання в рішенні суду на порушення банком Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» та Закону України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих атків України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» колегія вважає безпідставним, оскільки представленими доказами доведено, що відповідач, підписавши заяву, надав згоду на зміну умов договору і зміна процентної ставки відбулася на підставі рішень адміністрації ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які ніким не скасовані. В даному випадку мала місце двостороння угода між учасниками кредитного договору щодо конкретних умов по оплаті процентів.

Таким чином, у позивача були законні підстави для нарахування процентів за користування кредитом. Виходячи із зазначеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову у частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 32 372,05 грн., оскільки такі виплати передбачені умовами договору. Тому, рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог і стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами за кредитним договором від 19 липня 2011 року в розмірі 32 372,05 грн.

Разом з тим, з рішенням суду про відмову у позові про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за пенею та комісією в сумі 1550 грн., заборгованості по штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., заборгованості по штрафу (процентна складова) в сумі 2 094, 10 грн., колегія суддів не може не погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» із змінами та доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 вказаного Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. №1275-р визначений та затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

У п.п.4 пункту 1 цього додатку вказане місто Волноваха Донецької області.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у м. Волноваха Донецької області, а тому на виниклі правовідносини розповсюджується дія Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і суд має застосувати вимогу наведеного вище Закону.

З розрахунку комісії та пені, вбачається, що період її нарахування визначений з 01 червня 2014 року по 30 листопада 2015 року (а.с.4-5).

Враховуючи такий період нарахування, банк зобов'язаний скасувати зазначеним у ст. 2 наведеного вище Закону України особам, у тому числі ОСОБА_2, пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами починаючи з 14.04.2014 року.

Суми комісії та пені, нараховані після 14 квітня 2014 року не підлягають стягненню, що відповідає положенням Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф нараховується при порушенні позивачем будь якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів та Банк має право нарахувати штраф у розмірі 500 грн. плюс 5 % від невиконаного зобов'язання, а як вбачається з матеріалів справи штрафи/ фіксована частина та процентна складова/ нараховані станом на 30 листопада 2015 року, тобто у період дії Закону України від 2 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Наведені в рішенні суду підстави для відмови банку у цій частині позову є непереконливими, але оскільки ці висновки не змінюють рішення суду про безпідставність вимог до ОСОБА_2 про стягнення пені, комісії та штрафу, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення в цій частині і відхиляє апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Такого висновку колегія суддів дійшла і з урахуванням того, що будь-яких обгрнтувань для скасування рішення в частині відмови у стягненні вказаних платежів в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1303,60 грн. (просили в апеляційній скарзі про стягнення 36 516,15 грн., задоволені вимоги на суму 32 372,05 грн., що становить 86 %, тому судовий збір підлягає відшкодуванню частково (1515,80х86%).

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року, в частині відмови у позові про стягнення з ОСОБА_2 процентів скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2011 року проценти в розмірі 32372,05 грн. (тридцять дві тисячі триста сімдесят дві грн. 05 коп.)

Це ж рішення в частині відмови публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у стягненні з ОСОБА_2 пені та комісії, штрафу (фіксована частина та процентна складова) - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у відшкодування судових витрат 1303,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Попова

Т.Б.Ткаченко