АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1023/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівБородійчука В. Г., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування вказано на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його вітчим - ОСОБА_9, який постійно проживав АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 га., що знаходяться в адмінмежах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району. Ще за життя, 28.12.2012 ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповів позивачу все своє майно. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини в зв'язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні в лікаря-терапевта Черкаської ЦРЛ з 15.06.2015 по 26.06.2015, що й стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27.02.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду та на порушення норм процесуального права, просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, вказавши в якості підстав для відмови у позові те , що позивач фактично прийняв спадщину. В обґрунтування вказує на те, що з червня 2012 року та до смерті спадкодавця він проживав з вітчимом без реєстрації за адресою АДРЕСА_1, що можуть підтвердити їх сусіди та спільні з вітчимом знайомі. Оскільки фактично комунальні послуги за вказаною адресою споживав апелянт він уклав відповідні договори про їх надання з КП «Соснівська СУБ» від 12.06.2012, з ВАТ «Черкасигаз» від 13.06.2012 та з КП «Черкасиводоканал» від 13.06.2012. Апелянт самостійно оплачував комунальні послуги за вказаною адресою. У присутності апелянта опломбовувався лічильник води за місцем проживання спадкодавця, що підтверджується актом від 28.03.2014. Так як спадкодавець у грудні 2012 року поламав шийку лівого тазобедренного суглобу, у зв'язку з чим потребував постійної сторонньої допомоги, що підтверджується медичними виписками №№21518, 2249, 518 КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, адже позивачем не доведена поважність причин пропуску строків для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9, який постійно проживав АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,47 га., що знаходяться в адмінмежах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району. За життя, 28.12.2012 ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповів позивачу ОСОБА_6 все своє майно.

З довідок, виданих КЗ «Черкаський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та КНП «Перша Черкаська міська поліклініка», вбачається, що позивач періодично перебував на амбулаторному лікуванні, а саме: з 30.12.2014 по 04.01.2015; з 10.03.2015 по 18.03.2015; з 14.04.2015 по 24.04.2015; з 21.05.2015 по 30.05.2015; з 15.06.2015 26.06.2015.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріальної контори його дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_8

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також відповідно до інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, із системного аналізу відповідних положень ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину якщо: на момент її відкриття він проживав із спадкодавцем або, якщо спадкоємець на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, протягом встановленого законодавством 6-ти місячного строку подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Далі, відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У даному випадку позивач просить визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже ним обрано спосіб прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, що й зумовлює звернення до суду із відповідною позовною вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В силу викладеного усі доводи позивача щодо того, що він є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцями на момент її відкриття, правового значення у даній справі не мають, так як не входять до предмету доказування щодо встановлення обставин поважності пропуску спадкоємцем строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Суду в даній справі необхідно встановити те, чи з поважних причин спадкоємцем пропущено вказані строки.

Так як спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1, то позивач, як спадкоємець, мав звернутися до нотаріуса із заявою про її прийняття протягом наступних шести місяців, тобто до 25.06.2015. Позивач зазначає, що він хворів, що перешкодило йому подати відповідну заяву, однак з наданих суду медичних довідок вбачається, що позивач періодично перебував на амбулаторному лікуванні, між яким були перерви тривалістю до місця, тобто позивач мав змогу бути вдома, що, відповідно, не перешкоджало йому подати заяву нотаріусу у тому числі через відділення поштового зв'язку. Доказів того, що стан здоров'я позивача об'єктивно перешкоджав йому звернутися до нотаріальної контори суду надано не було.

Позивачу слід врахувати, що якщо має місце факт його спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, який має доводитися відповідними доказами, то в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України про те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, позивач у справі є таким, що прийняв спадщину і для того щоб визнати на неї право власності йому необхідно звертатися до суду із позовними вимогам про визнання права власності на спадкове майно (судовий порядок захисту права на спадщину), а не про визначення додаткового строку на прийняття спадщини шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса, і саме при розгляді таких вимог суд надасть оцінку доводам позивача щодо проживання на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позовними вимогами у даній справі є вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що передбачено ч.3 ст.1272 ЦК України, то саме у аспекті їх обґрунтованості оцінюються докази позивача, які, в частині доведення факту прийняття спадщини шляхом вступу спадкоємця в управління спадковим майном, не стосуються предмету доказування у даній справі (тобто встановлення обставин того чи з поважних причин було пропущено позивачем строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини).

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що апеляційні доводи не спрямовані на те, щоб довести поважність пропуску строків на звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а вказують на проживання апелянта зі спадкодавцями на момент відкриття спадщини, що, однак, не стосується поважності пропуску вказаних строків.

У світлі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :