Справа №592/6508/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Хитров Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1434/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 липня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до начальника Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Сумській області Горбачевського Андріяна Ярославовича, тимчасово виконуючого обов'язки командира роти № 3 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Сумській області Макарухи Юрія Вікторовича, капрала роти № 3 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Сумській області Подолінного Максима Леонідовича про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку майнову шкоду у розмірі 14000 грн., яка пов'язана зі сплатою коштів за послуги адвоката та моральну шкоду у розмірі 14000 грн., яка завдана незаконними діями відповідачів, пов'язаними із зупинкою автомобіля під його керуванням 02 квітня 2017 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому зазначає, що ним надано суду належні докази про заподіяння йому майнової та моральної шкоди працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника - адвоката Новікова С.П., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2017 року по вул. Прокоф'єва у м. Суми капралом роти № 3 ДПП Національної поліції України в Сумській області Подолінним М.Л., під час патрулювання м. Суми на службовому автомобілі, був зупинений автомобіль BMW 520ЗНГ, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Після зупинення вищевказаного транспортного засобу капрал поліції Подолінний М.Л., представившись та зачитавши права, попросив ОСОБА_3 пред'явити документи на право керування транспортним засобом, після чого викликав оперативно-слідчу групу. Вказана обставина не заперечувалася представником позивача та відповідачами в суді першої інстанції.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 23, п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до копії витягу з кримінального провадження № 0001287, 02 квітня 2017 року близько 18:10 год. працівниками поліції за адресою: м. Суми, вул. Прокоф'єва, 30, було зупинено автомобіль марки BMW 520ЗНГ під керуванням ОСОБА_8, де під час перевірки документів виявлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має ознаки підробки.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту заподіяння йому відповідачами майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За положенням норми частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а також інших правовідносин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача, вина останнього в її заподіянні.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Необхідною умовою виникнення обставин, що витікають із спричинення майнової та моральної шкоди є наявність цієї шкоди. Якщо немає майнової та моральної шкоди, тобто порушення будь-якого майнового права або нематеріального блага, то про виникнення вказаних обставин не може бути мови.

Обов'язок заподіювача шкоди по її відшкодуванню виникає за певних юридичних фактів. Як уже зазначалося, до них належать: наявність шкоди; неправомірні дії (бездіяльність) заподіювача; причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача і шкодою, що спричинена; вина заподіювача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вищевказаним вимогам закону, ОСОБА_3 не надав суду доказів на підтвердження того, що внаслідок неправомірних дій працівників патрульної поліції йому заподіяно моральної шкоди.

Натомість, судом першої інстанції встановлено, що працівники поліції під час зупинки автомобіля під керуванням позивача діяли в межах вимог п. 3 ч. 1 ст. 23, п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази неправомірної поведінки відповідачів, порушення ними прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3 У той же час встановлено, що з адміністративним позовом до суду щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції він не звертався.

Слід також зазначити, що відповідно до положення пункту 2 частини 3 статті 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу належать до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, та не є майновою шкодою у розумінні статті 22 ЦК України.

Позивач свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що майнова шкода, яку він просив стягнути з відповідачів у розмірі 14000 грн., пов'язана зі сплатою коштів за послуги адвоката (а.с. 4).

Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції, він не надав доказів на підтвердження оплати послуг адвоката, доказів виконання адвокатом певного обсягу правових послуг. Крім того, позивач не надав суду документи, що посвідчують повноваження адвоката, як представника у цій справі у суді першої інстанції, зокрема, ордер або договір.

Акт виконаних робіт за договором від 02 квітня 2017 року, наданий позивачем суду апеляційної інстанції, не підтверджує надання адвокатом Новіковим С.П. правових послуг у справі, а тому не приймається до уваги колегією суддів.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про відшкодування як майнової, так і моральної шкоди із заявлених підстав.

Посилання ОСОБА_3 на порушення його прав у зв'язку з протиправною поведінкою працівників поліції, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, вони були предметом судового розгляду та їм надано належну оцінку.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну оцінку доказам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку і їм надано правову оцінку.

Таким чином, підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -