Справа № 2-1409/11
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Бондаренко О.І.,

секретаря судового засідання: Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

Дана скарга мотивована тим, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року у справі № 2-1409/11 звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/Zквiп-08-5 від 19.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі 43 768 375,23 грн.

Рішення набуло законної сили 06.12.2012 року і в порядку, передбаченому ст. 368 ЦПК України, з метою звернення до виконання рішення суду від 30.03.2012 року, Вінницьким районним судом 28.02.2013 року виданий виконавчий лист № 2-1409/11.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37487871, з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Також, в межах виконавчого провадження № 37487871, 03.06.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11.

Інших виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 37487871 не проводилось та у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не виносилась.

В зв'язку з відступленням ТОВ «Український промисловий банк», права вимоги до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року, ОСОБА_3, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 37487871 з ТОВ «Український промисловий банк» на ОСОБА_3, та ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2017 року прийнято відмову ОСОБА_3, направлену на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.01.2016 року, від примусового виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року у справі № 2-1409/11.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року виконавче провадження № 37487871 закінчено.

Однак, при закінченні виконавчого провадження № 37487871, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. 09.06.2017 року винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. та арешт, накладений постановою від 03.06.2014 року, не знятий.

Заявник вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню та бездіяльність державного виконавця, щодо не зняття арешту з майна, є неправомірною, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність виключно в межах вартості предмету іпотеки, а тому у разі звернення стягнення з ОСОБА_1, як з майнового поручителя, майна переданого в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» перед ТОВ «Український промисловий банк» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року, до неї не можуть бути застосовані будь-які додаткові стягнення, зокрема стягнення з неї виконавчого збору.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) постанова про стягнення з боржника виконавчого збору може бути винесена виключно у разі не виконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Постановою про відкриття виконавчого провадження № 37487871 від 09.04.2013 року надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого листа № 2-1409/11 у 7-ми денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто у строк до 16.04.2013 року включно, після чого повинна була бути винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка винесена лише 09.05.2017 року, тобто майже через чотири роки від дати, коли необхідно було бути зробити відповідну дію.

Крім того, а ні Законом України «Про виконавче провадження», а ні Законом України « Про іпотеку», а також жодним Законом України або нормативно правовим актом не передбачено порядку добровільного виконання боржником рішення суду про стягнення з нього об'єкту нерухомого майна, яким є земельна ділянка, на яку було звернуто стягнення за рішенням суду.

З правової позиції Верховного суду України, наведеної у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-785цс15 вбачається, що положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, виконавчий збір стягується, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, як майновий поручитель, несе відповідальність виключно в межах вартості майна, переданого в іпотеку, не мала правової можливості добровільно виконати рішення суду та державним виконавцем не вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, постанова про стягнення з неї виконавчого збору є неправомірною та підлягає скасуванню.

Крім того, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

26.02.2007 року між ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір № 03/КВ-07 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті.

В подальшому, між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» було укладено Договір № 1 від 14.06.2007 року, Договір №2 від 13.07.2007 року, Договір №3 від 20.12.2007 року, Договір № 4 від 27.03.2008 року, Договір № 5 від 31.03.2008 року, Договір № 6 від 30.05.2008 року, Договір № 7 від 31.07.2008 року та Договір № 8 від 19.11.2008 року про внесення змін до Кредитного договору № 03/КВ-07 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору(з подальшими змінами та доповненнями), Банк відкриває Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кошти позичальнику в розмірі 3 800 000 (три мільйони вісімсот тисяч) доларів США з 26.02.2007 року по 25 лютого 2011 року включно на придбання нерухомого майна, за що Позичальник зобов'язався в порядку визначеним кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15(чотирнадцять) відсотків.

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, «Виконання Позичальником зобов'язань за цим договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій інших платежів, передбачених Договором) забезпечується іпотекою, а саме земельної ділянкою площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер якої НОМЕР_1, держаний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_1.

19.11.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк був укладений іпотечний договір № 03/Zквіп-08-5 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виступає майновим поручителем ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд», що був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Надольською Т.П.

Відповідно до п. 1.2. «Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер якої НОМЕР_1, держаний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3.

В зв'язку з невиконанням ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» зобов'язань за кредитним договором, ТОВ «Український промисловий банк» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/Zквiп-08-5 від 19.11.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на: земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер -НОМЕР_1, цільове призначення якої - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11, для задоволення вимог ТОВ - «Український промисловий банк» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі: 43768375 грн. 23 коп.

Вінницьким районним судом 28.02.2013 року виданий виконавчий лист № 2-1409/11.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37487871, з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року виконавче провадження № 37487871 закінчено.

Однак, при закінченні виконавчого провадження № 37487871, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. 09.06.2017 року винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн.

Заявник вважає постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення, у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. було винесено постанову, в якій розмір стягуваного з ОСОБА_1 виконавчого збору (4 377 019, 52) визначено, виходячи з усієї суми заборгованості боржника - ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом».

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» «Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003 року у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону «майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки й у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням».

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеного в Постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15 «Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку» судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону».

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» «Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна».

Таким чином, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення, у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. є неправомірною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження не визначено вартість предмета іпотеки, а судовий збір було визначено не в межах вартості майна, переданого у заставу, а виходячи з усієї суми заборгованості боржника - ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом».

Виходячи з наведених приписів, стягнення виконавчого збору, а отже й винесення відповідної постанови, безпосередньо залежить від фактичного виконання державним виконавцем рішення суду, адже право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору виникає лише у разі стягнення з боржника сум, що є базою для нарахування розміру виконавчого збору, а оскільки на час винесення постанови від 09.06.2017 р. судове рішення виконано не було, то й підстави для винесення такої постанови були відсутні, що, як наслідок, веде до скасування останньої як процесуального документа та неможливості її виконання.

У даному випадку, в зв'язку з неправомірністю постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, арешт накладений на її майно в межах виконавчого провадження, в зв'язку закінченням, підлягає зняттю.

За наведених обставин скаржник звертається до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. та скасувати її; зняти арешт з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, накладений в межах виконавчого провадження № 37487871 постановою від 03.06.2014 року.

Представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить дану скаргу розглянути в його відсутність, скаргу своєї довірительки підтримує та просить її задоволити.

Представник стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить скаргу розглянути в його відсутність та просить її задоволити, вважаючи законною та обгрунтованою.

Представник боржника ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» Крикливець І.М. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить скаргу розглянути в його відсутність, вважає скаргу ОСОБА_1 обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Завідувач сектору судової роботи та міжнародного співробітництва ГТУЮ у Вінницькій області - Іванов Ю.В. в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду скарги; натомість, 13.09.2017 року ним подано заперечення на скаргу ОСОБА_1, згідно яких твердження скаржника вважає такими, що не відповідають дійсності, суперечать чинному законодавству, а скарга є безпідставною та необгрунтованою в зв'язку із наступним. 09.06.2107 року на підставі п. 1 4.1. статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення -державним виконавцем закінчено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів. Того ж дня, у відповідності до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору, що є предметом оскарження. Твердження скаржника про несвоєчасність винесення цієї постанови спростовується ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, З, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Також суперечить чинному законодавству вимога скаржника про зняття арешт у в зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Так, частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також:, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також: проводяться інші необхідні дії у зв 'язку із закінченням виконавчого провадження. Крім того, щодо зняття арешту з майна скаржника, слід звернути увагу суду на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження», де викладені законні підстави для зняття арешту. Так, частиною 4 цієї статті визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника мас спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв 'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж: звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Зв'язку з відсутністю жодної з визначених законом підстав не існує, виконавчий збір не сплачений - державним виконавцем арешт з майна знятий не був, як це і передбачено Законом. Щодо випадків, коли виконавчий збір не стягується, слід звернути увагу на статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження». Так, зазначеною статтею встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; уразі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, жодних законних підстав для звільнення скаржника від сплати виконавчого збору не існує, а безпідставне звільнення від сплати чи незаконне скасування постанови про стягнення виконавчого збору завдасть шкоди Державному бюджету України. За наведених обставин, представник просить в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ст. 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 ЦПК скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦПК України якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження № 434/1, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-1409/11, врахувавши надані заперечення, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року у справі № 2-1409/11 звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/Zквiп-08-5 від 19.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі 43 768 375,23 грн.; 28.02.2013 року виданий виконавчий лист № 2-1409/11.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37487871 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

В межах виконавчого провадження № 37487871, 03.06.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11.

Інших виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 37487871 не проводилось та у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не виносилась.

В зв'язку з відступленням ТОВ «Український промисловий банк», права вимоги до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 37487871 з ТОВ «Український промисловий банк» на ОСОБА_3 та ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2017 року прийнято відмову ОСОБА_3, направлену на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.01.2016 року від примусового виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року у справі № 2-1409/11.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року виконавче провадження № 37487871 закінчено.

При закінченні виконавчого провадження № 37487871 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. 09.06.2017 року винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. та арешт, накладений постановою від 03.06.2014 року, не знятий.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність виключно в межах вартості предмету іпотеки, а тому у разі звернення стягнення з ОСОБА_1, як з майнового поручителя, майна переданого в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» перед ТОВ «Український промисловий банк» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року, до неї не можуть бути застосовані будь-які додаткові стягнення, зокрема стягнення з неї виконавчого збору.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року) постанова про стягнення з боржника виконавчого збору може бути винесена виключно у разі не виконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Постановою про відкриття виконавчого провадження № 37487871 від 09.04.2013 року надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого листа № 2-1409/11 у 7-ми денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто у строк до 16.04.2013 року включно, після чого повинна була бути винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка винесена лише 09.05.2017 року, тобто майже через чотири роки від дати, коли необхідно було бути зробити відповідну дію.

Законодавством України не передбачено порядку добровільного виконання боржником рішення суду про стягнення з нього об'єкту нерухомого майна, яким є земельна ділянка, на яку було звернуто стягнення за рішенням суду.

Як вбачається з правової позиції Верховного суду України, наведеної у постанові від 06.07.2015 року у справі № 6-785цс15, положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, виконавчий збір стягується, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, як майновий поручитель, несе відповідальність виключно в межах вартості майна, переданого в іпотеку, не мала правової можливості добровільно виконати рішення суду та державним виконавцем не вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, постанова про стягнення з неї виконавчого збору є неправомірною та підлягає скасуванню.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

26.02.2007 року між ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір № 03/КВ-07 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті.

В подальшому, між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» було укладено Договір № 1 від 14.06.2007 року, Договір №2 від 13.07.2007 року, Договір №3 від 20.12.2007 року, Договір № 4 від 27.03.2008 року, Договір № 5 від 31.03.2008 року, Договір № 6 від 30.05.2008 року, Договір № 7 від 31.07.2008 року та Договір № 8 від 19.11.2008 року про внесення змін до Кредитного договору № 03/КВ-07 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору(з подальшими змінами та доповненнями), Банк відкриває Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію та в її межах надає кошти позичальнику в розмірі 3 800 000 (три мільйони вісімсот тисяч) доларів США з 26.02.2007 року по 25 лютого 2011 року включно на придбання нерухомого майна, за що Позичальник зобов'язався в порядку визначеним кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15(чотирнадцять) відсотків.

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, «Виконання Позичальником зобов'язань за цим договором (повернення Кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій інших платежів, передбачених Договором) забезпечується іпотекою, а саме земельної ділянкою площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер якої НОМЕР_1, держаний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_1.

19.11.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк був укладений іпотечний договір № 03/Zквіп-08-5 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виступає майновим поручителем ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд», що був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Надольською Т.П.

Відповідно до п. 1.2. «Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер якої НОМЕР_1, держаний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3.

В зв'язку з невиконанням ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» зобов'язань за кредитним договором, ТОВ «Український промисловий банк» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 2,4263 га, яка розташована в с. Зарванці, Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/Zквiп-08-5 від 19.11.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на: земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер -НОМЕР_1, цільове призначення якої - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11, для задоволення вимог ТОВ - «Український промисловий банк» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі: 43768375 грн. 23 коп.

Вінницьким районним судом 28.02.2013 року виданий виконавчий лист № 2-1409/11.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37487871, з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року виконавче провадження № 37487871 закінчено.

Однак, при закінченні виконавчого провадження № 37487871, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. 09.06.2017 року винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. було винесено постанову, в якій розмір стягуваного з ОСОБА_1 виконавчого збору (4 377 019, 52) визначено, виходячи з усієї суми заборгованості боржника - ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом».

Згідно ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» «Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003 року у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону «майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки й у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням».

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеного в Постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15 «Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку» судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону».

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» «Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна».

Таким чином, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення, у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. є неправомірною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження не визначено вартість предмета іпотеки, а судовий збір було визначено не в межах вартості майна, переданого у заставу, а виходячи з усієї суми заборгованості боржника - ТОВ «Промислова група «Вінниця - Буд» за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом».

Виходячи з наведених приписів, стягнення виконавчого збору, а отже й винесення відповідної постанови, безпосередньо залежить від фактичного виконання державним виконавцем рішення суду, адже право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору виникає лише у разі стягнення з боржника сум, що є базою для нарахування розміру виконавчого збору, а оскільки на час винесення постанови від 09.06.2017 р. судове рішення виконано не було, то й підстави для винесення такої постанови були відсутні, що, як наслідок, веде до скасування останньої як процесуального документа та неможливості її виконання.

В зв'язку з неправомірністю постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, арешт накладений на її майно в межах виконавчого провадження, в зв'язку закінченням, підлягає зняттю, а відповідно скарга підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 1999 року), ст. ст. 383 - 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення у виконавчому провадженні № 37487871 з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн.

Зняти арешт з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, накладений в межах виконавчого провадження № 37487871 постановою від 03.06.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд 1-ої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: