АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2196/17 Справа № 204/6683/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 24 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 липня 2014 року шлюб між ними було розірвано.

Вказувала, що донька проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 у добровільному порядку ніякої матеріального допомоги на утримання доньки не надає, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1.000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та вирішити питання про негайне виконання рішення суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно з 16 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення аліментів у відсотковому відношенні, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 24 вересня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

22 липня 2014 року рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано (а.с.3)

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком дитини, а тому повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини, та зважаючи на відсутність офіційного працевлаштування відповідача на час розгляду справи, вважав за необхідне призначити до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").

Так, ст.180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до якого, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку саме про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не у повній мірі дослідив обставини справи колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються оскаржуваним рішенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зараз він працевлаштований, а отже відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій валюті не можуть слугувати підставою для скасування рішення, оскільки рішення було ухвалене 19 грудня 2014 року та на час розгляду справи відповідач у своїх запереченнях сам вказав, що офіційно не працевлаштований (а.с.28).

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року №12 відповідно до ст.304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою І «Апеляційне провадження» розділ V ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2014 року він уклав договір №188/14 про надання правової допомоги з адвокатом Іванцовою Г.В., яка 09 грудня 2014 року надала до суду заперечення на позовну заяву, де зазначила, що відповідач ОСОБА_2, її довіритель, офіційно не працевлаштований, а тому не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини. У зв'язку з цим позивач ОСОБА_3 09 грудня 2014 року уточнила свої позовні вимоги. З журналу судового засідання видно, що Іванцова Г.В. як представник відповідача ОСОБА_2 приймала участь у всіх судових засіданнях, надавала пояснення, виступала в судових дебатах та 19 грудня 2014 року отримала копію вступної та резолютивної частини оскаржуємого рішення (а.с.17,18,28,29-30,35-38,39).

Згідно вимог ст.38 ЦПК України, сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участи у цивільній справі особисто або через представника.

У відповідності до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, повноваження суду апеляційної інстанції на дослідження нових доказів є обмеженим, а тому колегія суддів не може прийняти до уваги копії довідок від 09 лютого 2015 року та 04 лютого 2016 року (а.с.49,50).

Окрім того, апеляційний суд роз'яснює, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо є на те будуть наявні законні підстави.

Тому, у разі офіційного працевлаштування ОСОБА_2 є підстави для звернення до суду із позовом про зміну розміру стягуваних аліментів, а не з апеляційною скаргою на рішення про стягнення аліментів.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.