№ 308/7897/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.04.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

при секретарі Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 05.06.2016 року о 07год. 00хв. в с. Ярок, Ужгородського району, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Дейво Ланос», д.н.з АО 6587 ВЕ, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого зїхав в кювет та перекинувся, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Даний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_1 Відповідач протиправно заволодів вказаним майном позивача, у звязку з чим, ОСОБА_1 змушений був звернутися із відповідною заявлю до правоохоронних органів. Після завдання шкоди належному позивачу транспортному засобі, відповідач відмовився відшкодувати завдану матеріальну шкоду, у звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до незалежного експерта оцінювача приватного підприємця ОСОБА_3 з метою визначення вартості майнової шкоди, яка заподіяна власнику транспортного засобу. Так, ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №21-07/07/16 від 21.07.2016 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди складає 119744грн. Оскільки, на даний час спір між сторонами в позасудовому порядку не вирішений, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, що завдана внаслідок дорожньо транспортної пригоди в загальній сумі 119744грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1197,44грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в останнє судове засідання не зявився. Однак, в попередніх судових засіданнях уточнив позовні вимоги, а саме просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, що завдана внаслідок дорожньо транспортної пригоди в загальній сумі 119744грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3031,60грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1197,44грн.

Також, представник позивача надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та, просить розглянути таку за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися без поважних причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки «Дейво Ланос», д.н.з АО 6587 ВЕ, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії САР 898383, видане 24.07.2013 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

05.06.2016 року о 07год. 00хв. в с. Ярок, Ужгородського району, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Дейво Ланос», д.н.з АО 6587 ВЕ, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого зїхав в кювет та перекинувся, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач протиправно заволодів вказаним майном позивача, у звязку з чим, ОСОБА_1 змушений був звернутися із відповідною заявлю до правоохоронних органів.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушенняобов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, з наявної в матеріалах справи Постанови від 07.07.2016 року у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, скоєного 05.06.2017 року та передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн.

У відповідності до с.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичноїабо юридичної особи, а також шкода, завдана майнуфізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Після завдання шкоди належному позивачу транспортному засобі, відповідач відмовився відшкодувати завдану матеріальну шкоду, у звязку з чим ОСОБА_1 звернувся до незалежного експерта оцінювача приватного підприємця ОСОБА_3 з метою визначення вартості майнової шкоди, яка заподіяна власнику транспортного засобу.

Так, ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №21-07/07/16 від 21.07.2016 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди складає 119744грн.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні розяснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоровя тощо).

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позовзадоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 підлягають стягнення на користь ОСОБА_1 завдані матеріальні збитки внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 119744грн., витрати позивача на правову допомогу в розмірі 3031,60грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1197,44грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 137, 212, 215, 217, 218, 226 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 1, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, суд,

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 119744/сто девятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3031/три тисячі тридцять один/грн. 60коп., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1197/тисяча сто девяносто сім/грн. 44коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_6