Справа № 308/7031/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів - Куштана Б.П. Мацунича М.В.,

секретарі - Сочка І.І.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом який мотивує тим, 02.06.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 18.

Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з 2014 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає (спір про поділ майна вирішений в судовому порядку). Збереження шлюбу позивач вважає неможливим.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд розірвати його шлюб з ОСОБА_2

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідно актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 17.06.2016 року (повторно) - розірвано.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, оскільки таке постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, так як підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, однак їх неявка, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, при цьому виходив з того, що подружжя припинило спільне проживання, сім'я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер та оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам по справі і вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст.112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України).

Ухвалою суду апеляційної інстанції сторонам було надано строк для примирення три місяці, однак ОСОБА_1 і надалі наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вказує, що шлюб розпався остаточно, відновленим бути не може, а тому підлягає розірванню.

Судова колегія критично ставиться до твердження ОСОБА_2 про можливість збереження сім'ї сторін, оскільки позовна заява подана в 11.07.2016 року, а рішення суду по справі ухвалено 01.12.016 року та судом апеляційної інстанції надано три місяці на примирення, тобто у сторін було достатньо часу для примирення, але позивач не бажає зберігати сім'ю.

ОСОБА_2 не надала суду апеляційної інстанції докази відносно того, що судом першої інстанції було ухвалено рішення суду з порушенням вимог процесуального або матеріального права, а також не надав докази щодо можливості збереження шлюбу та примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: