Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №

511/1255/17

Номер провадження: 2/511/583/17

26 вересня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі - Півоварові В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача та просить суд виключити відомості з актового запису №241 від 22.09.2011 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, про батька дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Роздільна Одеської області. Позов мотивує відсутністю кровного споріднення між ним та дитиною. Відомості про нього як батька дитини були внесені до актового запису на підставі ст.126 СК України за їх спільною з матір'ю дитини заявою, оскільки він вважав себе біологічним батьком дитини. В квітні 2017 року від відповідачки дізнався, що він не є батьком дитини. В червні 2017 року відповідачка звернулась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3, що змусило його звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Магера Р.Ю. позов підтримали. Позивач пояснив, що познайомився з відповідачкою через мережу Інтернет приблизно в 2010 році. З того часу вони стали підтримувати стосунки, вступали в інтимний зв'язок, але однією сім'єю не проживали. Потім стосунки не склалися і вони перестали зустрічатись. Пізніше він довідався, що відповідачка народила дівчинку. Вона впевнила його, що він є батьком дитини і вони стали проживати вже разом однією сім'єю. Потім коли відповідачка завагітніла вдруге, вони вирішили оформити свої стосунки та одружитись. За спільною ініціативою у 2013 році вони подали до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 Він був записаний батьком дівчинки та дитині було видано нове свідоцтво про народження. Але після народження другої дитини - сина стосунки між ним та відповідачкою погіршились, відповідачка стала підтримувати стосунки з іншим чоловіком, як він довідався, біологічним батьком дитини ОСОБА_3. На цій підставі вони у 2017 році розірвали шлюб та стали проживати окремо. Відповідачка подала до суду позов про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, який було задоволено, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Заперечення мотивувала тим, що вони познайомились з позивачем, коли її дочці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8., виповнився один рік. Вона народила дівчинку, не перебуваючи у шлюбі. Позивач достовірно знав, що не є батьком дитини. Але позивач сам добровільно виявив бажання визнати себе батьком дитини після реєстрації їх шлюбу. Посилаючись на ст. 136 ч.5 СК України, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком …, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 19.02.2013 року по 07.07.2017 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9

Відповідачка також має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8. (прізвище та по-батькові дитини змінені 08.08.2013р.)

Після реєстрації шлюбу 08.08.2013р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст.126 СК України звернулись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про визнання батьківства ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнав себе батьком дівчинки та Відділом ДРАЦС внесені відповідні зміни до актового запису про народження № 2412 від 22.09.2011р. у відомості про батька дитини та прізвище і по-батькові дитини (а.с.17,33,43-44).

Раніше відомості про батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8., були внесені на підставі ст.135 СК України (а.с.43).

Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ст.3 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідач ОСОБА_2 визнала в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1 дійсно не є біологічним батьком її дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8., і не оспорює цей факт. На проведенні судової генетичної експертизи не наполягає.

Але вважає, що позивач не має право оспорювати батьківство на підставі ч.5 ст.136 СК України як особа, яка записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком і стверджує, що познайомилась з позивачем, коли її дочці виповнився один рік, а тому він достовірно знав, що це не його дочка.

Допитана судом за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_7 беззаперечно не підтвердила цієї обставини, а пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її кумом. Він познайомив її з відповідачкою та дитиною приблизно в жовтні-листопаді 2011 року, до цього вона ОСОБА_2 не знала. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 говорили, що це дочка відповідачки, і майже одразу стали проживати разом в будинку батьків ОСОБА_1 Від відповідачки вона довідалась, що у ОСОБА_3 є біологічний батько ОСОБА_8. При неї позивач ніколи не говорив, що він є батьком дитини. Потім відповідачка завагітніла другою дитиною, позивач оформив своє батьківство відносно дівчинки, навчав говорити її «папа». Потім вони розійшлися. Але свідок не володіє інформацію, коли саме познайомились позивач та відповідач і чи були у них стосунки до народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Таким чином, показання свідка не спростовують доводів позивача ОСОБА_1 про те, що він був знайомий з відповідачем ОСОБА_2 ще до народження у неї дочки і був введений нею ж в оману щодо свого біологічного батьківства щодо дитини.

Навпаки, 14.06.2017р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання двох дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8., в якому зазначила, що проживала разом з ОСОБА_1 з 2011 року однією сім'єю, вели спільне господарство та мають двох спільних дітей.

Таким чином, обставина щодо обізнаності позивача в момент реєстрації його батьком ОСОБА_3 про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною відповідачем не доведено.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто між ними відсутнє кровне споріднення.

Відповідно до ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Судовий збір по справі складає 640 грн., який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду, а тому в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст.126, 136 СК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215,218,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виключити із актового запису №241, складеного 22 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, відомості про батька - громадянина України ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.Роздільна Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. В. Бобровська