УХВАЛА

25 вересня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку ст. 153 Цивільного процесуального Кодексу України в м. Хмельницькому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2, а саме на:

- житловий будинок № 31 по вул. Леніна, с. Копистин, Хмельницького району Хмельницької області, загальною площею 62,3 кв.м.;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0728;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0233 га, кадастровий номер :01:003:0729;

- домоволодіння вартістю 50845 грн., загальною площею 101,4 кв.м., що розташоване в Хмельницькій області, Хмельницького району, с. Копистин, вул. Леніна, 31.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 3000 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют НБУ станом на 14.09.2017 року становить 78 238,80 грн. згідно боргової розписки. А у звязку із тим, що в межах цивільної справи № 686/7989/17 арешт на земельну ділянку та житловий будинок в с. Копистин, по вул. Леніна, 31, які належать на праві власності відповідачу було накладено, а транспортних засобів за відповідачем не зареєстровано, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення з позивача грошових коштів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, на праві приватної власності належать:

- житловий будинок № 31 по вул. Леніна (Соборній), с. Копистин, Хмельницького району Хмельницької області, загальною площею 62,3 кв. м.;

- земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер :01:003:0728;

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, площею 0,0233 га, кадастровий номер :01:003:0729;

- домоволодіння загальною вартістю нерухомого майна 50 845 грн., загальною площею 101,4 кв.м., що розташоване в Хмельницькій області, Хмельницького району, с. Копистин, вул. Леніна, 31.

Враховуючи, що на даний час існує спір та існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову частково, оскільки існують достатні підстави вважати, що існує реальна можливість здійснити будь-які дії по відчуженню майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості в майбутньому, а тому є всі підстави для вжиття заявлених заходів забезпечення позову.

Заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок, дві земельні ділянки та домоволодіння, які належать відповідачу ОСОБА_2, проте, матеріали справи не містять доказів того, що заявник просить накласти арешт на нерухоме майно саме в межах заборгованості відповідача в розмірі 78 238,80 грн., тому неможливо вирішити питання про співмірність запропонованих заявником заходів забезпечення позову заявленим вимогам, оскільки не додано доказів вартості майна, на яке просить накласти арешт заявник.

У звязку із вищевикладеним,суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та враховує при цьому, що ОСОБА_1 предявив позов на суму 78 238 грн. 80 коп., тому накладення арешту на домоволодіння, загальною площею 101,4 кв.м., суд вважає достатнім заходом забезпечення позову на вищевказану суму, не порушуючи при цьому принципу співмірності, закріпленого ч.3 ст.152 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову по справі 686/17882/17, накласти арешт на домоволодіння, загальною площею 101,4 кв.м., що розташоване за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Копистин, вул. Леніна, 31, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1.

В іншій частині відмовити.

Ухвалу направити на виконання до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя