Справа №2-4790/11
Провадження №2/333/44/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Наумової І.Й.

при секретарі Кунець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача/позивача ОСОБА_1про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумовій І.Й. по цивільній справі за первісним позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Запоріжжя» про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2017 р. в судовому засіданні відповідач/позивач по справі ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про відвід головуючого судді по даній справі Наумової І.Й., оскільки вважає, що суддя упереджено ставиться до розгляду даної справи. Також зазначила, що суддя Наумова І.Й. вже розглядала цивільну справу №2-1981/11 (провадження №8/333/2/17) за її заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2013 р. у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, ухвалою Комунарського районного суду від 26.06.2017 р. в задоволенні даної заяви було відмовлено. В даній ухвалі суддя Наумова І.Й. оцінила та критично поставилась до висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Запорізькій області від 17.03.2014 р. №38, який ОСОБА_1 вважає належним доказом її заперечень по даному позову. ОСОБА_1 вважає винесені суддею Наумовою І.Й. процесуальні рішення по даній справі та по іншій справі упередженими та неправомірними, вищевказані обставини викликають сумнів в об'єктивності та упередженості судді під час розгляду даної справи. Також ОСОБА_1 зазначила, що з практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав дане клопотання.

Представник Кредитної спілки «Запоріжжя» Трібусян О.В. заперечував відносно задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що воно безпідставне.

Вивчивши пояснення учасників процесу, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки доказами.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що даний позов надійшов в провадження судді Наумової І.Й. в порядку автоматичного розподілу передбаченому ст. 11-1 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном «суд, установлений законом» у ст.6 Конвенції мається на увазі, що «судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є парламент». Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але й його склад у кожній конкретній справі.

Так, у рішенні Суду від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським Судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими. У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

В провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя дійсно перебувала цивільна справа №2-1981/11 (провадження №8/333/2/17) за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2013 р. у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №203 від 27.08.2007 р. Ухвалою Комунарського районного суду від 26.06.2017 р. в задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено. В даній ухвалі суддя Наумова І.Й. дійсно висловила правову оцінку доказу, в тому числі і по даній справі, а саме: висновку експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Запорізькій області від 17.03.2014 р. №38, наданого ОСОБА_1, яким остання обґрунтовувала недійсність додаткових угод до договору кредитної лінії №203 від 27.08.2007 р., укладених між сторонами, на підставі яких первісний позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити первісного відповідача ОСОБА_1 по даній справі.

Вищевказана обставина не є обставиною, яка безпосередньо виключає участь судді Наумової І.Й. у цій справі, а тому нею заяви про самовідвід у цій справі не подавалась.

Однак, ці обставини можна вважати за інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості головуючого по даній справі.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 p.).

Приймаючи до уваги, що у сторони по справі ОСОБА_1 склалось враження упередженості та необ'єктивності головуючого судді Наумової І.Й. у цій справі, щоб усунути сумніви щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення по цій справі у відповідності до принципів ст. 6 Європейської Конвенції, вимог глави 3 ЦПК України та з метою виключення сумнівів в об'єктивності та неупередженості та у зв'язку з тим що у головуючого склалась правова позиція з приводу вирішення даного спору, суддя дійшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді по даній справі Наумової І.Й. слід задовольнити.

.Керуючись ст.ст. 19, 20, 21 23,24 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_1про відвід головуючого судді Наумової Ірини Йосипівни по цивільній справі за первісним позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Запоріжжя» про визнання дій незаконними, - задовольнити.

Дану цивільну справу №2-4790/11 передати до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя для передачі іншому судді, визначеному в порядку ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.Й. Наумова