Справа № 342/895/17
Провадження № 2/342/621/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Корнівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Корнівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, належав татові позивача - ОСОБА_2. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Корнівської сільської ради № 434 вівд 30.08.2017 року. Проте, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ" № 8059 від 10.05.2017 року, право власності на житлове господарство не було зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою "А", літньої кухні, чотирьох сараїв, стодоли, стайні, комори, гаража, колодязя, вбиральні та огорожі. Будівництво житлового будинку та господарських будівель здійснено протягом сімдесятих років. Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 Городенківського району становить 184 561 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, актовий запис № 9. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишав. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина - мама позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.12.2005 року, зареєстроване Городенківською державною нотаріальною конторою за № 2550. До складу спадщини, на яку ОСОБА_4 отримала свідоцтво, входить земельний пай. Своїх спадкових прав на житловий будинок вона не оформила. 13.06.2012 року ОСОБА_4 вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила їй житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та все інше своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 23.10.2013 року, актовий запис № 7. З метою реалізації своїх спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до Городенківської нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 17/2014. 21.10.2014 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Проте нотаріус відмовила у видачі документів на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.09.2017 року. Після смерті матері, позивач фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів.

В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Корнівська сільська рада позов визнає повністю, претензій до позивача не має.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з технічною документацією житлове господарство по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1967/1991 р., загальною площею 128,4 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., 2 стодол, стайні, 5 сараїв, гаражу, вбиральні, комори, л/кухні, колодязя, 3 огорож, 2 воріт.

Звітом про оцінку житлового будинку, складеного ФОП ОСОБА_3 стверджено, що ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30.08.2017 року становить 184561 грн.

З листа ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих № 59124 від 10.07.2017 року, встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Довідкою № 393 від 11.09.2015 року, виданою виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району стверджено, що АДРЕСА_1

В силу вимог абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно технічної документації на житловий будинок, будинок збудовано у 1967/1991 р.р.

Отже, документом, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом на той час був технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) передбачено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого виконавчим комітетом районної ради депутатів трудящих слідує, що забудівнику ОСОБА_2 надана земельна ділянка під забудову площею 0,10 га, виділена з колгоспного присадибного фонду на підставі рішення правління колгоспу "Рад. Прикарпаття" від 22 квітня 1964 р.; місце будівництва: область Івано-Франківська, район Городенківський, село Корнів; забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Городенківської районної Ради депутатів трудящих від 10.07.1964 року № 233 за типовим проектом № 181.

Згідно довідки № 434 від 30.08.2017 року, виданої виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району встановлено, що за домогосподарством по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка 0,85 га в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 - 0,25 га., для ведення особистого селянського господарства - 0,60 га.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2.

Спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у віці 65 років в с.Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 р. Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_2, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_2.) прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, оскільки на час його смерті проживала та була зареєстрована разом з ним в житловому будинку по АДРЕСА_1, що стверджено довідкою № 391 від 11.09.2015 року, виданою виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серія НОМЕР_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2550, встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року є його дружина ОСОБА_4, яка проживає в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області; спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) розміром 49,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

За заповітом від 13.06.2012 року, посвідченим секретарем Корнівської сільської ради, зареєстрованим за № 4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким - належні їй житловий будинок, господарські будівлі по АДРЕСА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства та будівництва, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла дочці - ОСОБА_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 15.04.1960 р. стверджено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4. ОСОБА_6 після укладення шлюбу 12.11.1977 року з ОСОБА_7 змінила прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, оскільки на момент її смерті проживала та була зареєстрована разом з нею в житловому будинку по АДРЕСА_1, що стверджено довідкою № 392 від 11.09.2015 року, виданою виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом серія НОМЕР_8, НОМЕР_9, зареєстрованих в реєстрі за № № 1697, 1696 встановлено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_1; спадщина, на яку видані ці свідоцтва складаються з земельної ділянки площею - 1,0704 га, та земельної ділянки площею 0,8582 га.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО ОСОБА_8 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у зв'язку з тим, що право власності на даний житловий будинок не зареєстровано в установленому законом порядку.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 392, 1216, 1265 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.