Справа № 426/5890/17
16 травня 2017 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,
при секретарі Тиріній В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який згодом уточнили. Позовну заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивачів ОСОБА_3. Після смерті сина відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/5 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.09.1993 року відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів. ОСОБА_3 заповіту не складав, в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей, в тому числі усиновлених, не мав. Таким чином, позивачі - його рідні батьки є єдиними його спадкоємцями першої черги за законом. 10.07.2000 р. позивачі звернулись з заявами про прийняття спадщини до Четвертої Луганської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. 03.07.2000 р. в нотаріальній конторі вони отримали свідоцтво про право на спадщину на автомобіль, який належав померлому сину, але свідоцтво про право на спадщину на квартиру не оформили. Оскільки позивачі були зареєстровані та проживали у зазначеній квартирі, вважають себе такими, що вступили у володіння 1/5 частки квартири. 18.08.2016 р. позивачі звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_3, але їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса вмотивована наявністю відкритої спадкової справи, заведеною 10.07.2000 року Четвертою Луганською державною нотаріальною конторою. Звернутись до Четвертої Луганської нотаріальної контори на даний час неможливо, оскільки вона знаходиться в м. Луганську на території, тимчасово непідконтрольній українській владі. Просять суд визнати за ними право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 кожному з позивачів в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Позивачі та їх представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, від представника позивачів ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с 21).
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло. (а.с. 88-90).
Зі згоди представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 (а.с. 9).
Померлий ОСОБА_3 був рідним сином позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 27.05.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 8).
Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із 1/5 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23.09.1993 року, виданого Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів (а.с. 10).
Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 77/02-31 та № 78/02-31 від 18.08.2016 р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у зв'язку з тим, що спадкова справа заведена іншим нотаріусом. (а.с. 14-15).
Як вбачається з копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44814427 від 18.08.2016 р., видану приватним нотаріусом ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року було заведено спадкову справу в Четвертій Луганській державній нотаріальній конторі, місце зберігання спадкової справи - АДРЕСА_2 (а.с. 11).
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до роз'ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.
За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.
Як зазначили позивачі у своєму позові, ОСОБА_3 заповіту не складав, в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей, в тому числі усиновлених, не мав. Інші власники вищезазначеної квартири, які проживали в ній - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли та належні їм частки квартири АДРЕСА_1 успадкувала позивач ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НВА № 157625 та НВА № 157626 від 23.08.2016 р. Таким чином, позивачі - його рідні батьки, є єдиними його спадкоємцями першої черги за законом. 10.07.2000 р. позивачі звернулись з заявами про прийняття спадщини до Четвертої Луганської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 44814427 від 18.08.2016 р. (а.с. 11), але свідоцтво про право на спадщину не оформили. Оскільки позивачі були зареєстровані та проживали у зазначеній квартирі, вважають себе такими, що вступили у володіння 1/5 частки квартири, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 12-13).
Таким чином, судом встановлено, що позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном та в розумінні ст. 549 ЦК УРСР, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.
Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.
Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Проте, зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тобто, матеріалами справи доведено, що позивачі з незалежних від них причин не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Луганської області не прийнято.
За таких обставин суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, ст.ст. 10, 60, 179, 209, 212-215, 217, 224-233 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л. М.Осіпенко