Справа № 766/2588/17
29 травня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С. І.,
при секретарі Кліментовській О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
встановив:
Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1983 року по 20.05.2013 року вона працювала на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва. На день звільнення з позивачкою не розрахувалися. На теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 28 426,88 грн., яка не виплачена до теперішнього часу. Позивачка в позові зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона по справі №666/1551/15-ц від 07.04.2015 року стягнуто на її користь середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені з 21.12.2013 року по 16.03.2015 року включно в сумі 14 745,60 грн., однак на теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Позивачка вважає, що відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати їй середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 25 340,64 грн.
Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України. Подала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 29.01.2014р. у справі №6-144цс13, яка є обов'язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
ОСОБА_1 з 14.06.1983 року по 20.05.2013 року перебувала у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва, що підтверджується записом у трудовій книжки (а.с.4а).
20.05.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п 1 ст.40 КЗпП України, наказ від 20.05.2013 року, про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці.
Відповідно довідки № 4/34/25-5-597 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ «ХБК» - на день звільнення ОСОБА_1 20.05.2013 року сума, яка підлягає видачі на руки складає 28 426,88 грн. ( а.с. 5).
Відповідно довідки № 4/34/25-5-05 від 12.01.2017 року, виданої ВАТ «ХБК» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1320,48 грн. (а.с.6).
На теперішній час позивачці не виплачено заборгованість по заробітній платі.
Відповідач повинен сплатити середній заробіток за 403 днів з 17.03.2015 року по 13.02.2017 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.
Таким чином, оскільки позивачці при звільненні не були виплачені належні їй суми від підприємства в день звільнення з вини відповідача та погашення заборгованості по заробітній платі на час розгляду справи відповідачем не здійснено, порушене право позивача на отримання належних їй сум при звільненні у встановлені законом строки - підлягає судовому захисту.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, що відповідає вимогам ст.117 КЗпП України, відповідно позов підлягає задоволенню.
Також в порядку ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.5-11,60,84,88,174,208,209, 212, 224-226 ЦПК України, ст.ст..116,117 КЗпП України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь ОСОБА_1 25 340,64 грн. в рахунок оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2015 року по 13.02.2017 року без урахування обовязкових платежів.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя: Майдан С. І.