Справа № 185/5490/16-ц
Провадження № 2/185/195/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого- судді Палюх Т. Д., при секретарі Гордиченко Р.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання частково недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01 липня 2008 року між нею та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк) було укладено кредитний договір № МL-304/107/2008 про надання споживчого кредиту в сумі 20 560,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 5,99 % річних + FIDR, зі строком повернення до 03 липня 2023 року. Вважає, що кредитний договір порушує її права, як споживача фінансових послуг, дії банку при його укладенні розцінює як недобросовісні. У Павлоградському відділенні Західно - Донбаського АТ «ОТП Банк» їй пояснили, що кредитні ліміти на валюти українську гривню та долари США вже вичерпані, і запропонували те, що можуть надати їй кредит у швейцарських франках, а фактично банк сам буде конвертувати валюту і надасть їй гроші у гривні, також сплачувати кредит вона зможе у гривні. Про те, що курс швейцарського франку по відношенню до гривні є найбільш вразливим до коливання, працівники банку в будь-якій формі її не попередили. Вона підписала договір, 01.07.2008року отримала від відповідача кредит в сумі 91 492грн., яка за курсом валют була еквівалентна 20 560 швейцарським франкам, що підтверджується заявкою на видачу готівки № 9 від 01.07.2008року.

Свої зобов»язання вона за кредитними договором вона виконувала сумлінно, не зважаючи на те, що курс швейцарського франка по відношенню до національної валюти швидко збільшувався, а відповідач ще й збільшував відсоткову ставку за кредитом. Так, якщо на момент укладання договору швейцарський франк за курсом дорівнював 4,45грн., то станом на 09.06.2016року 25,94грн. 05.03.2009року відповідач збільшив відсотки за кредитом до 7%, знову підвищував процентну ставку з 01.07.2013року та з 01.07.2015року, а на час звернення до суду з позовом відсоткова ставка за кредитом складає вже 11,91% річних. Позивач станом на 09.06.2016року вже повернула банку 211 271грн. за отримані нею кредитні кошти в сумі 91 492грн., тому звернулась до відповідача з проханням визнати кредитний договір виконаним, так як вона фактично не отримувала кредит в іноземній валюті, але відповідач відмовив їй листом № 304-5/34 від 31.05.2016року.

З 01.10.2016року вона припинила сплачувати платежі за кредитом. Вважає, що кредитний договір у частині валюти кредитування був удаваним, фактично кредитний договір був укладений в національній валюті гривні, тому просить суд: визнати частково недійсним кредитний договір № МL-304/107/2008 від 01.07.2008року, укладений між нею а відповідачем з моменту його укладання, а саме, з 01 липня 2008року, в частині пункту 2 частини 1"Базові умови кредитування. Визначення термінів" щодо розміру і валюти кредиту; визнати видачу відповідачем споживчого кредиту позивачу за кредитним договором № МL-304/107/2008 від 01.07.2008року не в сумі 20 560 швейцарських франків, а в сумі 91 492грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі і дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк) було укладено кредитний договір № МL-304/107/2008 про надання споживчого кредиту в сумі 20 560,00 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 5,99 % річних + FIDR, що може змінюватись в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку, зі строком повернення до 03 липня 2023 року( а.с.7-10).

Відповідно до пункту1.11.1 договору усі платежі для повернення суми Кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та умовах, встановлених цим договором. Відповідно до пункту1.11.11 договору інші платежі згідно з цим договором розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті у валюті України, виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати( а.с.9 зворотна сторона).

Відповідно до заяви на видачу готівки № 9 від 01 липня 2008року ОСОБА_1 отримала видачу готівки згідно кредитного договору № МL-304/107/2008 від 01.07.2008року в сумі 91 492грн.( а.с.11).

Відповідно до підписаного сторонами додаткового договору № 2 від 05 березня 2009року про внесення змін до кредитного договору № МL-304/107/2008 від 01.07.2008року, відповідно до пункту 1.3. якого FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості депозитних ресурсів по фінансовому ринку України ставка FIDR може змінюватися(збільшуватись або зменшуватись) в порядку, передбаченому стронами у кредитному договорі. Згідно пункту п.2.1.1 сторони домовились, що на період з 05 березня 2009року по 05 липня 2009року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі: фіксована процентна ставка 7,00 річних + FIDR, на період з 06 липня 2009року до повного виконання зобов"язань буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток 6,41 річних + FIDR. Згідно пункту 2.1.2. Графік платежів викладено в новій редакції. Згідно застереження у пункті 2.1.3.1 зазначений у графіку платежів розмір процентів може змінюватися у випадках, передбачених цим додатковим договором, а також п.п.1.4( з підпунктами), 1.5.,1.2.,1.8.,1.9.Кредитного договору( а.с.30-31).

В подальшому банком надсилались позивачу повідомлення про зміну плаваючої процентної ставки за кредитним договором( а.с.32-34).

Відповідно до графіку платежів за кредитним договором погашення кредиту здійснюється щомісяця шляхом ануітентних платежів у розмірі, строки та з періодичністю( а.с.103-110).

Згідно положень ст. ст. 202, 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 628, 629, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами ,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказала на те, що при укладенні договору вона не була попереджена про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 (далі - Пленум), саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання недійсним кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Зі змісту оспорюваного кредитного договор вбачається, що сторони передбачили усі істотні умови договору відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів і дійшли згоди щодо усіх умов, на яких він укладався. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, тип відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору була надана позичальнику і не оспорювалася нею.

Як вбачаться з тексту оспорюваного кредитного договору і додаткового договору до нього, позичальник ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила факт ознайомлення зі змістом цих договорів, з умовами кредитування, за якими їй надавався кредит, та погодилася на його умови, що свідчить про те, що договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача(а.с.10,31).

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3. 8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за № 541/13808, встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України «Про захист прав споживачів» та дотримана відповідачем у п. 1.11.2. укладеного сторонами кредитного договору( а.с.9 зворотна сторона).

Посилання позивача на те, що укладений сторонами кредитний договір в іноземній валюті є відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним, оскільки був вчинений для приховання іншого правочину - кредитного договору в національній валюті, не відповідає дійсності, оскільки умови конвертування банком іноземної валюти в національну для здійснення платежів за кредитом споживачем в українській гривні передбачені кредитним договором, тобто, не є прихованими.

Таким чином судом встановлено, що оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки укладений у письмовій формі; сторони мають необхідний обсяг цивільної дієздатності та домовилися щодо усіх істотних умов договору; позивач був ознайомлений з умовами отримання та користування кредитом, відсотковою ставкою, можливістю дострокового повернення кредиту; волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі; договір спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним - позивач отримала суму кредиту, використала отримані нею кошти на власний розсуд, здійснення кредитних операцій за даним договором у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання частково недійсним кредитного договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлено 06.06.2017року.

Суддя Т. Д. Палюх