АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/42/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2012 року оголошено ОСОБА_3 померлою. Під час розгляду справи ОСОБА_1 надано заповіт, складений ОСОБА_3 на його ім'я, згідно якого ОСОБА_3 заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_1

Вивчення заповіту та матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1, в яких є в наявності підписи ОСОБА_3, ставить під сумнів дійсність вказаного заповіту, а саме те, що підпис в заповіті зроблений заповідачем ОСОБА_3

Підпис суттєво відрізняється від інших підписів: в паспорті ОСОБА_3, в довідці форми № 1, в договорі довічного утримання від 15 вересня 2000 pоку з ОСОБА_4

Відповідачем в позовній заяві зазначалося, що він звертався до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для відновлення родинних відносин з ОСОБА_3, але будь-які документальні підтвердження факту родинних відносин між ними відсутні. Вони проживали за різними адресами, були сторонніми особами, що також ставить під сумнів залишення заповіту померлою на ім'я ОСОБА_1

Також, у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова в 2009 році знаходилася цивільна справа за позовом інших осіб про встановлення факту спільного проживання та визнання права на спадщину, де вказані особи ставили питання про визнання факту сумісного проживання з ОСОБА_3 та право на спадщину, яка залишилася після смерті останньої.

Крім того, у заповіті не зазначено місце його складання.

Просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 від 08 листопада 2001 року та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Відповідач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали. Просили застосувати строк позовної давності.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що підпис в заповіті викликає сумнів, оскільки відрізняється від інших підписів ОСОБА_3 Харківська міська рада намагалася відшукати додаткові дані з цього приводу, однак їм у цьому відмовлено.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оголошена померлою з дня набрання рішенням законної сили.

08 листопада 2001 року ОСОБА_3 складено заповіт на ім'я ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_3 зробила наступне розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д., за реєстровим № 1-4252.

Позивач вважає, що заповіт є недійсним, оскільки він не відповідав дійсній волі ОСОБА_3, здійснений з порушенням ст.ст. 541, 543 ЦК УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України від 14 червня 1994 року №18/5 (надалі - Інструкція), що діяли на час складання цього заповіту.

Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_3 є рідною тіткою ОСОБА_1

Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними сестрами, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року про встановлення факту родинних відносин, оскільки прізвище матері його матері (бабки) відрізнялося від прізвища матері ОСОБА_3 таким чином: у його матері - ОСОБА_6, у матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_3 у визначений законом 6-ти місячний строк він звернувся з заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що приймає спадщину і за заповітом і за законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність обставин, на які посилався позивач як на підставу свої вимог.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Стаття 541 цього Кодексу передбачала, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

За приписами ст. 543 ЦК УРСР року - якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених (стаття 542 цього Кодексу), заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої його зроблено.

Пунктом 82 Інструкції встановлено, що нотаріус посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 Цивільного кодексу і особисто подані ними нотаріусу. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб не допускається.

Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі та підписаний особисто заповідачем (стаття 541 Цивільного кодексу). У заповіті зазначаються, поряд з іншими необхідними даними, місце і час укладення заповіту.

Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчений ПН ХМНО Бєсєдою Т.Д. 08 листопада 2001 року о 10 год. 30хв. в місті Харкові та зареєстрований в реєстрі за № 1-4252, про що зазначено в тексті заповіту.

Заповіт підписаний особисто заповідачем ОСОБА_3 у присутності нотаріуса. Її особу нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено.

Отже, нотаріус діяв у відповідності до вимог чинного на той час ЦК УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP за № 45/5 від 31 жовтня 1975 року.

Будь-яких даних щодо неправомірних дій нотаріуса при посвідчені цього заповіту позивачем не надано.

Твердження позивача про те, що спірний заповіт підписаний не ОСОБА_3, а іншою особою, оскільки підпис заповідача, який міститься у заповіті відрізняється від підписів, які містять в інших документах, в т.ч. паспорті - колегією суддів не приймаються.

Будь-яких належних та допустимих доказів з цього приводу позивачем ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано.

З метою з'ясування вказаних обставин, апеляційним судом за клопотанням Харківської міської ради призначалася судово-почеркознавча експертиза, яка проведена не була у зв'язку з недостатністю матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2012 року ОСОБА_3 оголошено померлою.

20 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Галіщевої О.А. про прийняття спадщини і за законом і за заповітом(том 1 а.с. 213).

Вирішуючи спір, судом повно та всебічно були досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: