Справа № 462/1318/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

ОСОБА_1

секретаря - Ящук К.

з участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3Л

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 43 657,62 грн. матеріальної шкоди та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач покликається на те, що 19.07.2016 року з вини ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого був пошкоджений його транспортний засіб автомобіль «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_1 на загальну суму 72 492,00 грн., що підтверджується проведеним оглядом та оцінкою вартості відновлювального ремонту. Відповідальність винної особи застраховано у ПрАТ «СК Провідна» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Саме страхова компанія виплатила позивачу 28 334, 38 грн. У звязку із чим позивач просить стягнути із ОСОБА_4 різницю між сумою завданих збитків та реально відшкодованими збитками в розмірі 43 657,62 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримала, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов заперечив та вказав, що не він зобовязаний відшкодовувати повну вартість збитків позивачу, а його страхова компанія. Просив суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходив з наступного.

19 липня 2016 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_4 у м. Львові на вул. Городоцькій, 128 керуючи автомобілем НОМЕР_2 проявив неуважність на дорозі, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 13.10.2016 року у справі №462/4169/16-п ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено стягнення штраф у розмірі 340 грн.

Згідно рахунку-фактури від 18.11.2016 року, виданої інспектором ТзОВ «Фенікс 555», автомобіль «NISSAN PATHFINDER», номерний знак НОМЕР_4 пошкоджено на загальну суму 72 492,00 грн.

Актом здачі-приймання робіт №181101 підтверджується ремонт автомобіля позивача на суму 72 492,00 грн. Отже, саме таку майнову шкоду поніс позивач в результаті ДТП, яка мала місце 19.07.2016р.

Відповідно до полісу обовязкового страхування №АІ/9171381 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Договором страхування №АІ/9171381 передбачена франшиза 500 грн.

З листа СК «Провідна» від 15.12.2016р. № 17-12/15774 вбачається, що вартість відновлювального ремонту страховою компанією оцінено в 73984,59 грн., з яких вартість робіт 2869 грн., вартість матеріалів 5838,84 грн., вартість деталей, що підлягають заміні 62276,75 грн. (з врахування зносу 23812,96 грн.) Таким чином, розмір збитку страхова компанія визначила в 28334,38 грн., який виплачений позивачу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, позивачем доведено, що ПрАТ «СК Провідна» не в повному розмірі виплачено йому страхове відшкодування, а тому суд, беручи до уваги часткове здійснення позивачу страхового відшкодування у розмірі 28 334,38 грн., на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути майнову шкоду 43 657, 62 грн. із відповідача ОСОБА_4

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачена сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 43657 (сорок три тисячі шістсот пятдесят сім) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Постигач О.Б.