Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Громадської організації «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України», Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша фумігаційна компанія», про відшкодування шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, обґрунтовуючи його тим, що 15 вересня 2014 року з вини ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Позивачі зазначали, що ОСОБА_5 керував автомобілем, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша фумігаційна компанія» і на підставі договору оренди транспортного засобу від 25 серпня 2014 року переданий в користування Громадській організації «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» (далі - ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України»). Зазначений транспортний засіб забезпечений страховим полісом від 22 травня 2014 року № АІ/1566248 Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія»).

Також позивачі зазначали, що у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_3 витратив 2 123 грн 91 коп. на придбання медичних препаратів, розмір матеріального збитку, нанесеного автомобілю позивачів, становить 174 837 грн, вартість автотоварознавчого дослідження складає 600 грн.

У вересні 2015 року позивачі змінили позовні вимоги, виключивши ОСОБА_5 із кола відповідачів, та остаточно просили суд стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49 тис. грн, у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю; стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 2 123 грн 91 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, витрачені на придбання медичних препаратів, використаних на лікування внаслідок ДТП; стягнути з ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» 125 837 грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю; стягнути з ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» 600 грн, витрачених на оплату автотоварознавчого дослідження автомобіля.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрAT «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49 тис. грн, у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ПрAT «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 2 123 грн 91 коп. у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, витрачені на придбання медичних препаратів, використаних на лікування внаслідок ДТП.

Стягнуто з ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 125 837 грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» на користь ОСОБА_3 600 грн, витрачених на оплату автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» (після зміни назви - ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Цивільний корпус «Азов») про відшкодування майнової і моральної шкоди та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів, виходячи за межі доводів касаційної скарги згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення судів не відповідають зазначеним нормам процесуального права.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судами встановлено, що ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2015 року (набрала законної сили 16 квітня 2015 року) у кримінальному провадженні № 548/89/15-к за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 286 ч. 1 КК України встановлено, що 15 вересня 2014 року близько 06 год. 35 хв. на 238 км (+550 м) автошляху «Київ - Харків - Довжанський», у межах населеного пункту м. Хорол Полтавської області, прапорщик міліції ОСОБА_5 відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - ГУ МВС України в Київській області) від 27 червня 2014 року № 558 о/с, перебуваючи на посаді командира роти батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Азов» ГУ МВС України в Київській області, керував автомобілем марки «Mitsubishi», модель «L200», державний номерний знак НОМЕР_2. Рухаючись у напрямку м. Києва, ОСОБА_5 усупереч вимогам п. п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - ПДР) допустив перевищення максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті та не врахував дорожню обстановку. Внаслідок цього ОСОБА_5 не впорався з керуванням і здійснив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який стояв на попутній смузі руху із увімкненим поворотом ліворуч.

При цьому ОСОБА_5 об'єктивно був спроможний виявити небезпеку або перешкоду для руху у вигляді автомобіля марки «Hyundai Sonata» під керуванням ОСОБА_3 та відповідно до вимог п. 12.3 ПДР був зобов'язаний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

У результаті ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта від 01 грудня 2014 року № 1603 кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Установлено, що своїми діями ОСОБА_5 порушив п. п. 12.3, 12.4 та 12.9 ПДР; порушення водієм автомобіля «Mitsubishi», модель «L200», ОСОБА_5 п. 12.3 ПДР із технічної точки зору знаходилося в причинному зв'язку з виникненням вказаної пригоди.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікував за ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вищевказаною ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2015 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з передачею його на поруки трудовому колективу батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Миротворець».

Як встановлено судом, ОСОБА_5 при скоєнні ДТП керував транспортним засобом «Mitsubishi», модель «L200», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить TOB «Перша фумігаційна компанія» згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та на підставі договору оренди транспортного засобу від 25 серпня 2014 року № 14.036 та акта приймання-передачі від 25 серпня 2014 року до договору від 25 серпня 2014 року № 14.036 знаходився у користуванні ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» (після зміни назви - ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Цивільний корпус «Азов»).

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Перша фумігаційна компанія» застрахована в АТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно з полісом від 22 травня 2014 року № АІ/1566248, відповідно до якого максимальний розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 49 тис. грн із врахуванням франшизи.

Внаслідок вищезазначеної ДТП автомобіль «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_4, отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 06 січня 2015 року № 1/2014 ринкова вартість автомобіля «Hyundai Sonata» на момент ДТП складала 174 837 грн; вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 413 951 грн 74 коп.

З урахуванням п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, експерт дійшов висновку, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Hyundai Sonata», дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 174 837 грн.

За таких обставин та на підставі п. п. 9.2, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 2 ст. 1187 ЦК України, ч. 2 ст. 1194 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язок повного відшкодуванню шкоди, не покритої страховою виплатою, покладається на ГО «Товариство сприяння збройними силами України та військово-морського флоту «Патріот України», різниця, не покрита страховою виплатою, складає 125 837 грн із розрахунку: 174 837 грн - 49 000 грн = 125 837 грн (де 174 837 грн - розмір завданої майнової шкоди, 49 000 грн - максимальний розмір страхового відшкодування майнової шкоди ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»).

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що на підставі ч. 2 ст. 1187, ч. 2 ст. 1194 ЦК України відповідальність за завдану відповідачам шкоду, яка не покрита страховою виплатою, покладається на відповідача ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морського флоту «Патріот України», у користуванні якого на підставі договору оренди та акта приймання-передачі до договору знаходився автомобіль «Mitsubishi», модель «L200», під керуванням ОСОБА_5 під час скоєння ДТП.

Також суд дійшов висновку про стягнення з ГО «Товариство сприяння збройними силами України та військово-морського флоту «Патріот України» на користь позивача ОСОБА_3 суми у розмірі 600 грн за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyundai Sonata».

Разом із тим суд виходив із того, що у зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я позивач ОСОБА_3 витратив 2 123 грн 91 коп. на придбання медичних препаратів, що підтверджується відповідними квитанціями, у зв'язку з чим дійшов висновку про стягнення вказаної суми зі страхової компанії.

Однак із вказаними висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд та, переглядаючи справу в апеляційному порядку, керуючись ч. 2 ст. 1187, ч. 2 ст. 1194, ч. 1 ст. 1166 ЦК України, п. 2.2 ПДР, а також, посилаючись на роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в абз. 1, 2 п. 6 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», правильно виходив із того, що свідоцтво на транспортний засіб «Mitsubishi», модель «L200», державний номерний знак НОМЕР_2, а також поліс про страхування цивільно-правової відповідальності власника вказаного транспортного засобу були передані ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» ОСОБА_5, який, маючи при собі зазначені документи та посвідчення водія, керував вказаним автомобілем під час скоєння ДТП, та його вина встановлена ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2015 року.

У зв'язку з цим апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відповідальність за завдану позивачам майнову шкоду за пошкоджений автомобіль у цьому випадку повинен нести ОСОБА_5, а не ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» (після зміни назви - ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Цивільний корпус «Азов»), з урахуванням протоколу з'їзду ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» від 12 лютого 2015 року № 12-02/2015.

При цьому на спростування доводів позивачів та їхніх представників стосовно того, що договір оренди, укладений між ТОВ «Перша фумігаційна компанія» та ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України», не передбачав право орендаря передавати право керування орендованим автомобілем третім особам, апеляційний суд правильно зазначив, що розділ 4 договору оренди від 25 серпня 2014 року № 14.036 не виключає такого права.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про незастосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 799 ЦК України, зазначивши, що між відповідачем ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Патріот України» (після зміни назви - ГО «Товариство сприяння збройним силам України та військово-морському флоту «Цивільний корпус «Азов») та ОСОБА_5 договір найму не укладався, останній набув право керування транспортним засобом відповідно до п. 2.2 ПДР.

Встановивши зазначені обставини, апеляційний суд відповідно до наданих чинним ЦПК України повноважень був позбавлений можливості ці недоліки виправити та залучити до участі у справі належного відповідача з відповідним оформленням цієї процесуальної дії.

Проте вказані порушення судом першої інстанції вищевказаних норм процесуального права не можуть бути підставою для відмови в захисті права позивача та підлягають перевірці та з'ясуванню судом під час нового розгляду справи, який усупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а саме, що стосується зміни позивачами позовних вимог та виключення ОСОБА_5 із кола відповідачів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак