Справа № 185/6994/15-ц
Провадження № 2/185/320/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 вересня 2017 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гаврилова В.А.,

при секретарі судового засідання Чичман І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа відділ у справах дітей Приморського райадміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття, встановлення місця проживання дитини разом з позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов'язки, також зазначає, що тривалий час між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Її матеріального становища не вистачає для утримання дитини, а відповідач не надає матеріальної допомоги в обсязі, який забезпечує нормальні умови життя і розвитку дитини. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття та встановити місцем проживання дитини разом з нею .

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною заявою, якою просив розірвати щлюб з ОСОБА_6 та визначити місце проживання дитини з ним в місті Одеса, вулиця Мечникова , 22/1. Мотивував тим, що ОСОБА_6 відсторонилась від виховання дитини, дитина проживає з ним, він дитині утворює всі необхідні умови для проживання та виховання.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зустрічний позов не визнав.

Відповідач та його представники свої вимоги підтримали дали пояснення аналогічні викладеним у позові.

Суд , вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до такого .

25 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у донецькій області за актовим записом №988 /а. с. 8 / .

Сторони є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження /а. с. 9/.

З 2014 року сторони припинили сімейні відносини та стали проживати окремо.

Дитина за домовленістю сторін проживала по черзі з кожним з батьків.

У 2014 році дитина проживала разом зі сторонами у місті Ялта.

ОСОБА_2 вважаючи, що ОСОБА_6 та її знайомий негативно впливають на дитину, без узгодження з ОСОБА_6, виїхав з дочкою проживати до Запоріжжя, а потім до Одеси. Вказаний факт ОСОБА_2 підтвердив в судовому засіданні.

ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що ОСОБА_6 самоусунулась від виховання та утримання доньки. Разом з тим, ОСОБА_2 визнав в судовому засіданні наявність у ОСОБА_6 матеріальних труднощів, у звязку з якими остання не мала можливості винаймати окреме житло.

З липня 2015 року дитина з ОСОБА_2 проживала в Одесі. Ним створювались належні умови проживання дитини.

ОСОБА_2 не надав суду докази того, що у вказаний період ОСОБА_6 не приймала участі у вихованні дитини.

19.06.2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та встановлення міста проживання дитини.

Заочним рішенням від 17.12.2015 року позов було задоволено.

Після рішення суду дитина проживає разом з ОСОБА_6 та знаходяться на її утриманні. Вказаний факт визнаний ОСОБА_2

Суду не надано доказів того, що ОСОБА_6 неналежним чином виконує свої батьківські обовязки стосовно дочки.

ОСОБА_6 є мешканкою міста Донецьк. Постійного місця проживання на не окупованій території не має. Отримання висновків органів опіки та піклування про місце проживання дитини, яке б відповідало інтересам дитини неможливо.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з принципом 6 «Декларації прав дитини» малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Виконання належним чином ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків не дає йому переваги при вирішенні питання про місце проживання дитини.

Викладене приводить суд до висновку про те, що місцем проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити з матірю ОСОБА_6 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в даній частині слід відмовити.

Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з початку 2014 року. Шлюбно-сімейні відносини припинили. Сторони заявили про необхідність розірвання шлюбу.

Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя судом не встановлено .

Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких умовах, суд вважає, що сімя фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, бо перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін .

Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Рябовол», яке вона просила змінити на дошлюбне прізвище «Люцкевич» після розірвання шлюбу.

При вирішенні питання про стягнення аліментів суд приймає до уваги, що дитина проживає разом з ОСОБА_6 перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Викладене приводить суд до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за вимогами про розірвання шлюбу, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.112, 180,182,184 СК України, ст..ст. 209-215 , 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, 25 серпня 2007 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у донецькій області , за актовим записом №988.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_6 змінити на «Люцкевич».

Визначити місцем проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_6.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визначення з ним місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1, 65029 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8