АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальності «Алєгро» про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Алєгро» та просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №22.1/20-КЛТМ-08в сумі 2 908 844 грн. 25 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення та судовий збір в розмірі 1820 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2010 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «Алегро» на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за Кредитним договором в сумі 2 908 844 грн. 25 коп., а також суму сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 820 грн., а всього на загальну суму 2 910 664 грн. 25 коп.

Справа №2-588/10
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4582/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коваленко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на неповне та неправильне з'ясування судом обставин, які мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує на збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, про що не було повідомлено поручителя та згоди останній на таке збільшення не надавав. Зазначив на відсутність підтвердження повноважень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на представлення інтересів позивача, у зв'язку з чим неправомірно був взятий до уваги розмір заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявна заборгованість позичальника за кредитним договором.

З таким висновком суду, колегія суддів повністю погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Алегро» було укладено кредитний договір № 22.1/20- КЛТМ-08, а саме п. 1.1 - межа загальної суми кредиту становить 500 000 дол. США, а конкретна сума кредиту, що надається та відсотки визначаються додатковими угодами (а. с. 11-17).

21.01.2008 укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до якої позичальнику Банк надав кредит у розмірі 2 525 000 грн., процентна ставка становить 17 % (п. 4), а ТОВ «Алегро» зобов'язувалося повернути кредит у повному обсязі до 21.01.2010 згідно з графіком погашення кредиту.

09.06.2008 було укладено Додаткову угоду №1.1, згідно з п. 1.1. якої сторони домовились пункт 4 в Додатковій угоді №1 від 21.01.2008 до Кредитного договору викласти в новій редакції: процентна ставка за користування кредитом, починаючи з 01.06.2008, встановлюється в розмірі 19% річних (а. с. 18).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.01.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 22.1/20-П-08, згідно якого поручитель ОСОБА_2 зобов'язався у повному обсязі відповідати перед Банком за невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору № 22.1/20- КЛТМ-07 від 21.01.2008 (а. с. 32-34).

Позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 07.10.2009 виникла заборгованість в розмірі2 908 844 грн. 25 коп., що включає: 2 525 000 гри. - заборгованість по кредиту; 358 826 грн. 73 коп. грн. - заборгованість по відсотках; 25 017 грн. 52 коп. - пеня за прострочення сплати процентів (а. с. 9-10).

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Пунктами 1, 3 частини першоїстатті 15 ЦПК Українивстановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно достатті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другоюстатті 15 ЦПК Україниу порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Вище зазначене викладене в Постанові Верховного суду України від 30.09.2015 у справі №6-1323цс15.

Вирішуючи позовні вимоги банку, які виникли з договору кредиту, поруки, які можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, безпідставно прийняв до провадження спір, що виник між юридичними особами і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянув його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

На вищезгадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув .

За наведених обставин рішення суду в частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Алєгро» про стягнення заборгованості за договором кредиту підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителя, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що поручитель може ставити перед судом питання щодо визнання договору поруки припиненим, у разі реальної зміни Банком обсягу зобов'язання без згоди останнього, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього.

Матеріали справи свідчать, що 09.06.2008 було збільшено відсоткову ставку за кредитом з 17% річних до 19 % річних (а. с. 18).

Позивачем в порушення вимогст. 60 ЦПК України, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що поручитель був повідомлений та надав свою згоду на таку зміну умов договору кредиту.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 18.06.2012 у справі №6-73цс12, яка є обов'язковою при розгляді аналогічних справ усіма судами вказано, що поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшеннятощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Виходячи з того, що відповідачем доведено, а судом встановлено збільшення обсягу відповідальності поручителя у правовідносинах між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що правовідносини між ними можуть вважатись припиненими, а тому висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову є неправильними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 21.01.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Алегро» було укладено кредитний договір за № 22.1/20- КЛТМ-08(а. с. 11-17).

21.01.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 22.1/20-П-08, згідно якого поручитель ОСОБА_2 зобов'язався у повному обсязі відповідати перед Банком за невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору за № 22.1/20- КЛТМ-07 від 21.01.2008 (а. с. 32-34).

Таким чином, поручитель зобов'язався забезпечувати виконання зобов'язань за іншим кредитним договором по номеру.

Представник позивача при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що вказана помилка є технічною внаслідок чого за згодою сторін вносились зміни до вищезгаданого договору.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2

За наведених обставин та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 870 грн. підлягає стягненню за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до Товариства з обмеженою відповідальності «Алєгро» про стягнення заборгованості за договором кредиту закрити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 870 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А. Семенюк