Справа № 497/1087/17
Провадження № 2-к/497/3/17
УХВАЛА

28.09.17 року Болградський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді Раца В.А.

за участю секретаря - Божевої І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Болграда клопотання ОСОБА_1 місцезнаходження Тараклія Республіки Молдова про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Тараклія (Республіка Молдова) від 09.06.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в дохід держави Республіки Молдова в розмірі 726,24 лей,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2017 року до Болградського районного суду Одеської області з Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вихідним номером 11-27/5691/169-2017 від 21.07. 2017 року надійшло клопотання ОСОБА_1, місцезнаходження Тараклія Республіки Молдова, про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Тараклія (Республіка Молдова) від 09.06.2016 року по цивільній справі № 2-125/2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в дохід держави Республіки Молдова в розмірі 726,24 лей.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно ст. 395 ЦПК України суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Відповідно до Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, винесені судами однієї Договірної Сторони рішення з цивільних немайнових справ, що набрали законної сили, а в справах, що стосуються батьківських прав, рішення, що не набрали законної сили, але підлягають негайному виконанню, визнаються на території іншої Договірної Сторони без проведення дій про визнання, якщо суди іншої Договірної Сторони не винесли раніше правомірного рішення в тій самій справі, або якщо не були виключно компетентні, на підставі цього Договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі чинного законодавства цієї Договірної Сторони (ст.47 Конвенції). Згідно ст.49 вищезазначеної Конвенції рішення, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо: 1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов'язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;…. 3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином.

Рішення іноземного суду вступило в законну силу і відповідно до Договору підлягає виконанню на території України. Частиною 1 ст. 309 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на зобов'язання яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності за домовленістю з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року визначив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Як встановлено з рішення Суду Тараклія від 09 червня 2016 року справа № 2-125/2016 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, в зв'язку з чим справу було розглянуто у його відсутності.

Згідно ст. 394 ч. 3 п 1, 2 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1 ) засвідчена в установленому законом порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2 ) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні).

Згідно ч. 2 ст. 396 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України передбачено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

На виконання вимог ст.395 ЦПК України ОСОБА_2 тричі викликався до суду за адресою вказаною в клопотанні, а саме 15.08.2017 року, 07.09.2017 року, 28.09.2017 року, але конверти з судовою повісткою повернулися з відміткою листоноші «адресат вибув».

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, при цьому, суд враховує неможливість відповідача надати свої доводи та заперечення на клопотання, у разі їх наявності через неповідомлення його належним чином про час та місце розгляду даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 396, 387, 293 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року « Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України ", суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 місцезнаходження Тараклія Республіки Молдова про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Тараклія (Республіка Молдова) від 09.06.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 державного мита в дохід держави Республіки Молдова в розмірі 726,24 лей - відмовити.

Повернути без виконання клопотання до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, як уповноваженого органу, про надання дозволу на виконання на території України рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.А.Раца