АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4386/16-ц
Провадження № 22-ц/792/902/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар - Кошельник В.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Хмельницької міської ради про визнання права власності, виділ частки з майна,

встановила:

В лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати за ним право власності на частку у новоствореному майні, а саме 3/5 частки у праві власності на реконструйований ним без дозволу на виконання будівельних робіт житловий будинок «А-1» по АДРЕСА_1, які складають частину цього будинку загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 23,5 кв.м, і яка складається з коридору 1-1 площею 3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, котельні 1-7 площею 3,1 кв.м, господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г», приміщеннями «г» та «г1»;

- виділити йому в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, 3/5 частки житлового будинку «А-1» по АДРЕСА_1, які складаються з коридору 1-1 площею 3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарську надвірну будівлю, яка утворена гаражем «Г»;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 на належну на праві власності ОСОБА_6 3/5 частки житлового будинку «А-1» по АДРЕСА_1, які складаються з коридору 1-1 площею

________________________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Демінська А.А.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія 5

3,4 кв.м, кухні 1-2 площею 11,8 кв.м, коридору 1-3 площею 5,0 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 15,8 кв.м, житлової кімнати 1-5 площею 7,7 кв.м, кладової 1-6 площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г»;

- визнати за ним право приватної власності на окреме домоволодіння, що являється єдиним цілим, а саме житловий будинок, який складається з 1-1 коридору площею 3,4 кв.м, 1-2 кухні площею 11,8 кв.м, 1-3 коридору площею 5,0 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 15,8 кв.м, 1-5 житлової кімнати площею 7,7 кв.м, 1-6 кладової площею 4,5 кв.м, загальною площею 48,2 кв.м, та господарської надвірної будівлі, яка утворена гаражем «Г».

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві власності належить 3/5 частини будинку з прибудовами та господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 належить на праві власності інші 2/5 частини будинку. У 2007 році ОСОБА_6 без відповідного погодження та дозволу збудував на частині спільної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні позивача, прибудову площею 3,1кв.м. до належної йому частини будинку, а також реконструював гараж, а саме прибудував до нього господарські приміщення. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Набувши у 1999 році право власності на частку будинку з надвірними будівлями, за ним також залишається право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1. Тому, рішення виконкому Хмельницької міської ради №844 від 18.11.1957 року про виділення в постійне користування земельної ділянки площею 0,0432га з метою обслуговування будинку є правовстановлюючим документом про право користування цією земельною ділянкою. Даний будинок з надвірними господарськими будівлями розділений між співвласниками, використовується як окремі квартири з обладнаними окремими входами, а тому відсутні перешкоди у виділенні частки будинку в натурі. Зазначає, що самочинно побудовані позивачем приміщення - прибудова №1-7 житлового будинку «А-1» та господарські будівлі «г» та «г1» не можуть враховуватися при поділі (виділі) нерухомого майна. Тому, виділу в натурі можуть підлягати приміщення, на які за ним зареєстровано право власності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2016 року залишено без розгляду позов в частині позовних вимог до ОСОБА_9.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що реконструйований без відповідного дозволу, після одержання акта прийняття в експлуатацію, спірний будинок є новоствореним об'єктом в розумінні статті 376 ЦК України. Тому, висновок суду про те, що відсутні визначені законом підстави для визнання права власності на частку у новоствореному майні, а саме 3/5 частки у праві власності на реконструйований ним без дозволу на виконання будівельних робіт будинок, не ґрунтується на законі. Судом не враховано, що об'єкт виділу має ознаки об'єкта цивільного права і продовжує існувати в натурі в складі самочинного реконструйованого об'єкта. Тому, помилковим є висновок суду про неможливість виділу частки з майна через те, що до складу цього майна включені самочинні добудови. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити про порушення прав третіх осіб внаслідок проведеного будівництва.

Представник апелянта ОСОБА_6 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_4, та представник відповідача Хмельницької міської ради - ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Апелянт ОСОБА_6 та представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 18.11.1957 року №844 вирішено переоформити земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 432 кв.м., на ОСОБА_10 В матеріалах справи міститься копія плану ділянки землі в АДРЕСА_1, складеного для передачі її під забудову в безстрокове користування ОСОБА_10 (а.с. 17,103).

На підставі зазначеного рішення про відведення земельної ділянки відділом комунального господарства виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих 07.02.1958 року було укладено з ОСОБА_10 договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно, згідно з яким ОСОБА_10 як забудовнику було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 432 кв.м (а.с.214 - 215).

Рішенням виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих №325 від 12.10.1960 року затверджено акт прийняття індивідуального будівництва по АДРЕСА_1 (а.с.104).

09.11.1960 року Хмельницьким МБТІ було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_10 домоволодіння по АДРЕСА_1, розташоване на земельній ділянці площею 432 кв.м., що підтверджується висновком про реєстрацію домоволодіння (а.с. 102).

14.12.1960 року ОСОБА_10 продала ОСОБА_11 2/5 частин зазначеного домоволодіння, а інші 3/5 частин вказаного домоволодіння продала 31.05.1961 року ОСОБА_12, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу.

12.06.1962 року ОСОБА_11 померла, належну їй частку в будинку в розмірі 2/5 успадкували її мати ОСОБА_9 та неповнолітні діти ОСОБА_2 (в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_2) та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 13.12.1962 року.

08.09.1976 року ОСОБА_12 продала 3/5 частки в домоволодінні за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_14

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла, спадкоємцем за заповітом належної їй частки в будинку АДРЕСА_1 став ОСОБА_15 (а.с.115-116).

03.05.1994 року ОСОБА_14 подарував належну йому 3/5 частку у вказаному домоволодінні ОСОБА_16

11.12.1999 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 придбав 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташовані: житловий цегляний будинок А-1, гараж Г. 3/5 частини житлового будинку складаються з 1-1 коридору площею 3,4 кв.м, кухні площею 11,8 кв.м, 1-3 коридору площею 5 кв.м, 1-4 житлової кімнати площею 15,8 кв.м, 1-5 житлової кімнати площею 7,7 кв.м, 1-6 топочної площею 4,5 кв.м та гаражу «Г». (а.с.9, 71-73).

В 2007 році позивачем було самочинно побудовано прибудову до будинку «а3» (котельну загальною площею 3,1 кв.м), господарську будівлю «г» об'ємом 39 куб.м, господарську будівлю «г1» об'ємом 108 куб.м, що підтверджується технічним паспортом на 3/5 житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 12 - 14).

Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи на домоволодіння адреса будинку змінилася з «АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1».

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №422/016 від 23.12.2016 року проведені позивачем з 2007 року по даний час будівельні роботи щодо житлового будинку та надвірних будівель (прибудова приміщення 1-7 до житлового будинку та будівництво господарських будівель «г» та «г1») по АДРЕСА_1 відносяться до реконструкції; господарські будівлі «г» та «г1» разом з гаражем «Г» утворюють одну господарську надвірну будівлю.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 зазначеної Інструкції №55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статтей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 4 грудня 2013 року у справі №6-130 цс13, від 30 вересня 2015 року у справі №6-286цс15.

Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова