У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору частково недійсним та встановлення права здійснювати щомісячний платіж у фіксованому розмірі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 вересня 2011 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 372315 про покупку автомобіля «Chevrolet Cruze», вартістю 150 500 грн, та додатки до угоди № 1-3.

06 серпня 2012 року він згідно акту передачі-прийняття автомобіля та видаткової накладної отримав автомобіль «Chevrolet Cruze», станом на день отримання якого щомісячний платіж за автомобіль становив 1 804,21 грн.

Протягом наступного часу після отримання автомобіля він продовжує виплачувати його вартість у розстрочку платежу, яка продовжує збільшуватися.

Вважає, що відповідач застосовуючи підміну понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля», використовує нечесну підприємницьку практику.

Оспорюваною угодою встановлено, що учасник, який вже отримав автомобіль, може достроково розірвати угоду лише за умови повного виконання всіх платіжних зобов'язань за угодою, тобто поки не буде повністю виплачена вся вартість автомобіля і щомісячні винагороди згідно з графіком, отже спірна угода містить ознаку, зазначену в п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому такі умови угоди слід визнати несправедливими.

Також з угоди вбачається, що нею не встановлений строк, після якого угода припиняє свою дію, а умова угоди про її дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії угоди, оскільки суперечить ст.ст. 251, 252 ЦК України.

Позивач просив визнати недійсним п.п. 2.1, 2.2 ст. 2 ІІ розділу угоди № 372315 від 27 вересня 2011 року, визнати за ним право здійснювати щомісячний платіж за автомобіль, еквівалентний сумі платежу станом на 06 серпня 2012 року у сумі 155 800 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про визнання права платити фіксований щомісячний платіж за автомобіль, встановлено, що укладена угода не містить в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливих умов, які б свідчили про порушення прав позивача, та у задоволенні позову відмовлено.

Отже, вказаним преюдиційним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 не довів несправедливих умов, які б свідчили про порушення його прав як споживача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно виходив із того, що ті обставини, що ТОВ «Авто Просто» порушило права ОСОБА_2 при укладенні угоди від 27 вересня 2011 року № 372315 не підлягають доказуванню, оскільки дана обставина встановлена у рішенні Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, а отже вимоги позивача щодо визнання недійсними п.п. 2.1, 2.2 ст. 2 ІІ розділу додатків до угоди № 372315 від 07 вересня 2011 року та визнання права за ОСОБА_2 здійснювати оплату за автомобіль в межах вартості на момент отримання 06 серпня 2012 року у сумі 155 800 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору частково недійсним та встановлення права здійснювати щомісячний платіж у фіксованому розмірі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов