Справа № 740/3887/16-ц Провадження № 22-ц/795/889/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Ковальова Т. Г. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Тагієва С.Р., Харечко Л.К.,
при секретарі:Халимон Т.Ю, Покладі Д.В.,
за участю:позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника позивачів адвоката Єркіна М.М., відповідача ОСОБА_9, адвоката Гринь Л.В., відповідача Зеленського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_9, приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського Валерія Вадимовича про визнання заповіту нікчемним, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року, яким в задоволенні позову відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права та при невідповідності висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_7 зазначає, що в порушення вимог абз.3 ч.2 ст.1248 ЦК України та п.1.11 глави 3 розділу II наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року „Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_12, який мав слабкий зір, без присутності свідків. Частиною першою ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов протилежного помилкового висновку.

Також ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції було застосовано нормативний акт, який не поширюється на спірні правовідносини і навіть втратив чинність, натомість не застосовано закон (ст.ст.1248, 1250 ЦК України), який підлягав застосуванню. Наказ Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року „Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", на який послався суд першої інстанції, не поширює свою дію на діяльність приватних нотаріусів. Крім того, він втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України 3306/5 від 11.11.2011 року. Діяльність приватних нотаріусів регламентується наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року „Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", яким і мав керуватися суд.

Також зазначає, що та обставина, що ОСОБА_12 через слабкий зір не міг самостійно прочитати текст заповіту була підтверджена належними доказами - показаннями свідків та дослідженим в судовому засіданні текстом довіреності від імені ОСОБА_12 на ім'я його онука ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Турчиним А.М. 25.03.2014 року, який має відмітку нотаріуса, що через слабкий зір довіритель ОСОБА_12 не може прочитати довіреність і вона йому прочитана нотаріусом. Проте суд першої інстанції зазначив, що посилання позивачів на похилий вік та фізичну ваду - поганий зір, не знайшло свого підтвердження належними доказами. Такий висновок суду суперечить обставинам справи і зібраним по справі доказам. Крім того, законодавством України не передбачено, що така явна фізична вада як настільки слабкий зір, що людина не може читати, повинна доводитися виключно медичними документами і не може бути підтверджена іншими доказами, передбаченими ст.57 ЦПК України. Тому відсутність медичних документів ОСОБА_12 не є перешкодою для підтвердження наявності такої вади.

Крім того, ОСОБА_7 має сумніви стосовно зазначених приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. в заповіті відомостей щодо місця і часу складання заповіту. Зазначає, що зібрані по справі докази свідчать про те, що 22.08.2015 року ОСОБА_12 не міг самостійно прийти і бути присутнім в нотаріальній конторі приватного нотаріуса Зеленського В.В. в зв'язку з цим вважає, що заповіт складено з порушенням вимог ч.1 ст. 1247 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_7 вважає, що наявні підстави вважати заповіт ОСОБА_12 нікчемним в силу норм ч.1 ст. 1257 ЦК України, оскільки приватним нотаріусом Зеленським В.В. було порушено вимоги щодо посвідчення заповіту, передбачені ч.1 ст.1247 та ч.2 ст.1248 ЦК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника позивачів адвоката Єркіна М.М., відповідача ОСОБА_9, адвоката Гринь Л.В., відповідача Зеленського В.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Ніжині помер ОСОБА_12, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 16.06.2016 року (а.с.7).

Згідно копії заповіту від 22.08.2014 року, ОСОБА_12 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_9 (а.с.30).

ОСОБА_12 доводився дідом позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, копією свідоцтва про народження ОСОБА_14, копією свідоцтва про одруження ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та копією свідоцтва про народження ОСОБА_16 (а.с.8-11).

Син ОСОБА_12 - ОСОБА_16, який є батьком позивачів, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Бориспільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану 20.03.1985 року (а.с.12).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - онуки померлого ОСОБА_12, які є спадкоємці першої черги за законом , вказували на те, що їх дід ОСОБА_12 за життя мав слабкий зір, що свідчить про неможливість читання ним особисто тексту заповіту, а відтак, його посвідчення згідно ст. 1253 ЦК України мало відбуватися при свідках. Оскільки в тексті заповіту відсутні будь-які відомості про свідків, останній, як складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним згідно ч.ч.1,2 ст. 1257 ЦК України. Також зазначали, що відповідач ОСОБА_9 могла ввести в оману приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. при посвідчені заповіту, оскільки у неї на руках був оригінал паспорта ОСОБА_12, а замість нього до нотаріуса міг прийти інший чоловік похилого віку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано доказів і не доведено обставин, які б свідчили про наявність порушень вимог ст.ст.1248, 1257 ЦК України при посвідченні спірного заповіту.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на таке.

Статтями 1233, 1234 ЦК України зазначено, що заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами.

Відповідно до ст.1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимоги щодо його форми та посвідчення.

Згідно ч.2 ст.1248 ЦК України , нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу). Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту вносяться відомості про особу свідків.

Аналогічні вимоги щодо форми та посвідчення заповіту у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, містить і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Отже, аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що присутність свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою лише у тому випадку, якщо заповідач не міг самостійно прочитати заповіт, у такому випадку свідки, при яких було здійснено посвідчення заповіту, зачитують його вголос і ставлять свої підписи, про що зазначається в заповіті.

Як вбачається зі змісту оспорюваного заповіту, під час його посвідчення свідки присутні не були.

Факт самостійного прочитання заповіту заповідачем підтверджується власноруч зробленим ним записом: "Заповіт мною прочитаний вголос і з моїх слів записаний вірно. Підпис".

Факт належності ОСОБА_12 підпису і вищевикладеного запису в заповіті позивачами визнається і не оспорюється.

Суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_9 надала для огляду оригінал заповіту, який нотаріусом був виданий ОСОБА_12; ксерокопія вказаного примірника заповіту долучена до матеріалів цивільної справи.

В обох примірниках заповіту міститься запис, власноруч зроблений заповідачем "Заповіт мною прочитаний вголос і з моїх слів записаний вірно. Підпис". Факт належності ОСОБА_12 підпису і вищевикладеного запису в наданому ОСОБА_9 примірнику заповіту позивачами також не оспорюється.

Сама по собі та обставина, що ОСОБА_12 мав слабкий зір, що підтвердили свідки і що вбачається з тексту довіреності від імені ОСОБА_12 на ім'я його онука ОСОБА_6, не свідчать про неможливість ОСОБА_12 особисто прочитати заповіт.

Той факт, що ОСОБА_12 не міг прочитати текст довіреності, жодним чином не свідчить про те, що він не міг прочитати текст заповіту. З пояснень учасників судового розгляду встановлено, що в разі потреби прочитати певний текст ОСОБА_12 користувався спеціальною лінзою. Порівнювати довіреність та заповіт також не є коректним, оскільки текст заповіту за обсягом значно менший за текст довіреності, більш простий у розумінні, має менше спеціальних термінів і виконаний більшими літерами - 14 шрифтом, тоді як довіреність надрукована 12 шрифтом.

Посилання позивачів на те, що ОСОБА_12 через слабкий зір не міг самостійно прочитати текст заповіту, спростовуються наявними у справі доказами, до яких, зокрема, належать примірники заповіту з виконаним заповідачем особисто записом "Заповіт мною прочитаний вголос і з моїх слів записаний вірно" та особистим підписом заповідача ОСОБА_12

Ступінь втрати гостроти зору, а отже і здатність розрізняти текст, може бути встановлена лише на підставі медичних документів та висновків спеціалістів, які суду надані не були.

Таким чином, позивачами не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_12 через слабкий зір не міг самостійно прочитати текст заповіту.

Сумніви ОСОБА_7 стосовно зазначених приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. в заповіті відомостей щодо місця і часу складання заповіту ґрунтуються лише на припущеннях, які жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому обґрунтовано не взяті судом до уваги.

Та обставина, що суд першої інстанції послався на нормативний акт, який не поширюється на спірні правовідносини та втратив чинність, а саме, Наказ Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року „Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", не вплинула на правильність висновків суду та не призвела до неправильного вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Дійсно, Наказ Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року „Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", на який послався суд першої інстанції, не поширює свою дію на діяльність приватних нотаріусів, і він втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України 3306/5 від 11.11.2011 року. Діяльність приватних нотаріусів регламентується наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року „Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", і зазначений нормативний акт не містить підстав для висновку про неправильне вирішення справи судом першої інстанції..

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що позивачами не доведено посвідченні спірного заповіту з порушенням вимог ст.ст. 1248, 1257 ЦК України та про відсутність підстав для визнання цього заповіту нікчемним з підстав, зазначених у позовній заяві.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: