З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Фастовця В.М.,
при секретарі судового засідання Гавриленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків спричинених внаслідок безпідставного використання земельної ділянки, -
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
У судовому засіданні досліджені докази: копія договору дарування нежилих приміщень; копія акту №14/14 від 02.04.2014 р.; копія рішення виконавчого комітету №141 від 15.04.2014 р.; копія акту №48/15 від 22.07.2015 р.; копії розрахунків розміру збитків; копія рішення виконавчого комітету №236 від 04.08.2015 р.; копія акту №42/16 від 03.08.2016 р.; копія рішення виконавчого комітету №326 від 16.08.2016 р.; копія акту №34/17 від 17.05.2017 р.; копія рішення виконавчого комітету №269 від 06.06.2017 р.; копія листа №137 від 13.05.2017 р.; копія плану земельної ділянки; копія запрошення на засідання комісії; копія листа №763/01-02 від 11.06.2014 р.; копії запрошень на засідання комісії; копії супровідних листів до акту комісії з визначення та відшкодування збитків; копія списку поштових відправлень.
Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 12.04.2012 р. відповідачка набула право власності на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1
Згідно даним Лисичанського КП «Бюро технічної інвентаризації» площа забудови названого нерухомого майна становить 56,10 м2.
У зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно до відповідача перейшла і частина земельної ділянки, яка знаходиться під забудовою.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності Українського народу відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 БК України, до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать: податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.
Згідно ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад. У відповідності ст. 10 цього Кодексу до місцевих податків належить і податок на майно, а згідно ст. 265 ПК України, до складу податку на майно входить плата за землю.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно до ч. 1,2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зі Статті 11 ЦК України, вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Одночасно з набуттям права власності на нерухоме майно, на відповідачку покладено зобов'язання своєчасно оформити право власності або право користування відповідною земельною ділянкою, у відповідності з приписами ст. 125 ЗКУ та, як наслідок, сплачувати плату за землю, у відповідності до ст. 206 ЗКУ, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляються відповідно до закону.
Відповідачка до теперішнього часу ухиляється від оформлення права власності або права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне їй нерухоме майно.
Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, у межах міст Лисичанськ, Новодружеськ, Привілля, яку створено виконавчим комітетом Лисичанської міської ради у відповідності до Постанови КМУ від 19.04.1993 р. №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», неодноразово було складено відповідні акти з визначення розміру збитків, спричинених територіальній громаді м. Лисичанська внаслідок безпідставного використання земельної ділянки ОСОБА_1, а також було визначено порядок їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Акти комісії №14/14 від 02.04.2014 р., №48/15 від 22.07.2015 р., №42/16 від 03.08.2016 р., №34/17 від 17.05.2017 р. направлялися відповідачці для виконання, але жодного разу, вимоги актів не були виконані, а також не були оскаржені у відповідності з нормами чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов Лисичанської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків спричинених внаслідок безпідставного використання земельної ділянки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лисичанської міської ради Луганської області судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у 10-тиденний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: