Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/232/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 23 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації про поновлення договору оренди землі

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 25,0000 га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області (за межами населеного пункту) з цільовим призначенням для сінокосіння, зареєстрований управлінням Держгеокадастру у Житомирській області 29.03.2011 року, поновленим на тих самих умовах та на той самий строк. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 29 березня 2011 року між ним та ОСОБА_2 районною державною адміністрацією було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, строком дії до 29.03.2016 року. 12.03.2016 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про продовження терміну дії вищевказаного договору. У грудні 2016 року, зрозумівши, що договір оренди землі йому не поновлять, але зважаючи на той факт, що станом на грудень 2016 року він продовжував користуватися відповідною земельною ділянкою, вважав, що договір оренди землі є поновленим відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та ОСОБА_2 РДА із клопотанням про укладання тристоронньої додаткової угоди про заміну Орендодавця у договорі оренди землі та його поновлення на тих самих умовах. Станом на 01.02.2017 року від відповідачів йому не надійшло жодної відповіді, а тому він змушений був звернутися до суду із вказаним позовом за захистом свого права.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки загальною площею 25,0000 га від 29 березня 2011 року між ОСОБА_1 та головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області (запис в реєстрі № 00124) на той самий строк та на тих самих умовах.

Стягнуто з головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 640 гривень.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до відповідача з проханням продовжити термін дії договору поза межами, визначеними договором та законом, а тому йому 26.04.2016 року та повторно 18.05.2016 року направлені повідомлення про небажання продовжити договір оренди. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення сторонами не була укладена у місячний строк (до 29.04.2016 року), а тому вказаний договір не є поновленим, а припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.03.2011 між ОСОБА_1, як орендарем, та ОСОБА_2 державною адміністрацією, як орендодавцем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 25,0000га, у тому числі сіножаті - 21,5014га, пасовище - 3,4986га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням - сінокосіння /а.с.7-11/.

Відповідно до п.8 договору оренди земельної ділянки цей договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у ОСОБА_2 районі, про що у Державному реєстрі земель від 29 березня 2011 вчинено відповідний запис /а.с.11/.

ОСОБА_2 районної державної адміністрації Житомирської області від 21.03.2016 № 18-3/382 ОСОБА_1 повідомлено, що з метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, йому необхідно у місячний термін з дня отримання даного повідомлення звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

12.03.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням датованим 28.02.2016, у якому просив продовжити (поновити) дію Договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011 за № 00124, який укладений відносно земельної ділянки, площею 25,0000 га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району, строком на 25 років; у разі неможливості продовження (поновлення) дії Договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011 за № 00124 укласти з ним новий Договір оренди земельної ділянки, площею 25,0000 га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в листі від 26.04.2016 № Т-2666/0-1360/6-16 повідомило позивача про те, що ним не дотримано термін звернення про намір продовжити дію договору та роз'яснено, що він має право на набуття права оренди на земельну ділянку на загальних підставах.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи та встановлені ОСОБА_2 окружним адміністративним судом у постанові від 28 вересня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконними дій та бездіяльність, яка набрала законної сили.

Названою постановою встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області правомірно відмовило ОСОБА_1 у пролонгації укладеного договору оренди землі на його лист від 12.03.2016, оскільки позивачем було пропущено термін повідомлення про намір продовжити його дію , не тільки вказаний у п. 8 Договору оренди (не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору), а й місячний термін, визначений ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Водночас, адміністративний суд дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність, оскільки не надано відповіді на п.2 звернення ОСОБА_1 щодо того, що у разі неможливості продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011, він просить укласти новий договір оренди спірної земельної ділянки /а.с.36-39/.

Задовольняючи вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, суд першої інстанції виходив з того, що документи про внесення орендної плати за квітень 2016 року у сукупності із відсутністю судових вимог цього відповідача щодо повернення земельної ділянки протягом майже річного строку із дня закінчення строку оренди підтверджують як факт користування земельною ділянкою позивачем так і частковим погодженням відповідача із пролонгацією раніше укладеного договору.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Так, у ч.1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, обґрунтовував свої вимоги саме положеннями ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та просив визнати спірний договір оренди земельної ділянки поновленим (переукладеним) на новий строк на тих самих умовах.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі /ч.1 ст.11 ЦК України/.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 12.03.2016 звернувся до відповідача з клопотанням про визнання за ним переважного права на поновлення договору оренди, тобто з підстав, передбачених частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», намагаючись скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Проте, відповідач листом від 24 квітня 2016 року №Т-2666/0-1360/6-16, повідомив позивача про те, що ним не дотримано терміну звернення про намір продовжити дію договору та відмовлено в задоволенні його прохання. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням від 28.09.2016 року.

Із листа відповідача від 24.04.2016 вбачається, що ним пропонується встановлення орендної плати у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і строк оренди- 7 років /а.с.40/.

Натомість договором оренди земельної ділянки від 29.03.2016 року встановлена орендна плата у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі /п.9 договору/, та строк дії договору оренди - 5 років /п.8договору/.

Відтак, орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору у своєму листі висловив заперечення у поновленні договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк, які були передбачені договором.

Доводи позивача про те, що він не отримував перший раз листа від відповідача, оскільки той не направив його рекомендованою поштою, є безпідставними, оскільки законодавчими актами не встановлено обов'язку направлення орендодавцем на адресу орендаря повідомлення рекомендованим поштовим листом, отримання останнього адресатом під розпис.

Також встановлено, що позивач вніс плату за користування земельною ділянкою у квітні 2016 року, після чого припинив внесення орендної плати, таким чином припинивши виконувати свої обов'язки орендаря.

Окрім того між сторонами не укладено додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення, як того вимагають приписи ч.ч.8,9 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

У грудні 2016 року позивач направив лист-повідомлення на адресу орендодавця, у якому просив підписати з ним додаткову угоду про поновлення дії Договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011 року. При цьому повідомив, що не заперечує проти поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки строком на 7 років та не заперечує проти збільшення розміру орендної плати до 7% від нормативної грошової оцінки землі /а.с.16/.

Відтак, сам орендар не заперечує проти використання спірної земельної ділянки на інших умовах та інший строк ніж це передбачено договором оренди земельної ділянки.

Встановивши, що орендар припинив виконувати свої обовязки орендаря, не вносячи орендну плату, орендодавець заперечує в поновленні договору оренди, направивши письмове повідомлення, сторони не уклали додаткову угоду про поновлення договору оренди, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 25,0000 га від 29 березня 2011 року між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на той самий строк та на тих самих умовах, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді