РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/289/17

Провадження № 2-о/700/23/17

30 травня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа, державний нотаріус Звенигородської держаної нотаріальної контори Черкаської області про встановлення факту родинних відносин,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті позивач звернувся до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

11 квітня 2017 року державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області Шалденко Л.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до поданих документів неможливо підтвердити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем.

В судовому засідання ОСОБА_1 заяву про встановлення факту родинних відносин підтримав.

Зацікавлена особа державний нотаріус Звенигородської держаної нотаріальної контори Черкаської області у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути без їх участі, відповідно до чинного законодавства.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні, пояснили, що на території с.Смільчинці, Лисянського району Черкаської області проживало подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і вони мали спільного сина ОСОБА_1, який народився до реєстрації шлюбних відносин між ними.

Заслухавши заявника, зацікавлену особу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Відповідно до статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_2. Після її смерті заявник звернувся до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

11 квітня 2017 року державний нотаріус Звенигородської держаної нотаріальної контори Черкаської області Шалденко Л.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відповідно до поданих документів неможливо підтвердити факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем.

Так, як в свідоцтві про народження позивача у графі мати зазначено - «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, а шлюб його батьки зареєстрували 16.11.1962 року після його народження. До укладення шлюбу мати заявника мала прізвище ОСОБА_2, як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу. Тобто, до шлюбу мати ОСОБА_1 носила дівоче прізвище своєї матері. Прізвище «ОСОБА_2» це прізвище батька його матері, яке помилково зазначили у свідоцтві про народження заявника, яке вона ніколи не носила, про що у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення права на спадщину за заповітом.

В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі ст.130 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.1, 10, ст. ст. 1, 10, 11, 209, 212-215, п.1 ст. 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 зацікавлена особа, державний нотаріус Звенигородської держаної нотаріальної контори Черкаської області про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, що - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Г.М. Яценко