Провадження №2/760/7256/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Чеботаренка А.П.

представника відповідача- Чорного О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства »Універсал Банк», 3-і особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними положень кредитного договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсними п. 1.1 Кредитного договору№003-2902/840-0151 в частині визначення кредиту в сумі 32 492,00 дол. США та графік платежів до кредитного договору та п.1.1 Кредитного договору №003-2902/840-0156 в частині визначення кредиту в сумі 172 506,00 дол. США та графік платежів до кредитного договору.

Посилається в позові на те, що 14 вересня 2007 року між ним та ПАТ « Універсал Банк» був укладений Кредитний договір №003-2902/840-0151, за умовами якого банк надав йому кредит на споживчі цілі у сумі 32493,00 доларів США строком до 10 вересня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,95%, та Кредитний договір №003-2902/840-0156, за умовами якого банк надав йому кредит на споживчі цілі у сумі 175 506,00 дол. США строком повернення до 01 грудня 2027 року.

Погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати ним щомісячних платежів відповідно до графіка платежів, яким визначено фіксовану суму у 1546,04 дол. США, однак не містить суми еквівалентної в гривнях.

В 2007 році розмір щомісячного платежу складав 7 807,50 грн., в 2012 році - 12 352,86 грн., в 2016 році -37 028,85 грн., що призвело до розбіжностей між розміром щомісячного платежу, встановленого Графіками, та сумою фактично сплачених коштів, розмір яких змінювався відповідно до курсу НБУ долара США до гривні та складає 29 221,35 грн.

Вважає, що щомісячний платіж та загальний розмір кредиту є істотною умовою кредитного договору.

Крім того, протягом 2006 - 2007 років курс долара США до гривні був незмінний та складав 5,05 грн., в зв'язку з чим не було підстав вважати його змінним, однак він не розраховував, що внаслідок збільшення курсу долара США до гривні розмір кредиту збільшиться майже в 5 разів.

Під час укладення кредитних договорів він вважав, що буде повертати кредитні кошти в розмірі 1 035 244, 95 грн. відповідно до п.1.1 Кредитних договорів, і не розраховував, що розмір кредитів збільшиться в 4, 74 рази.

Кредитними договорами не передбачено також, що саме він, як позичальник, несе валютні ризики у випадку підвищення курсу долару США, а тому ризи щодо зміни валютного курсу він не повинен нести.

Оскільки він не міг передбачити збільшення курсу долара США, що є істотною обставиною, якою сторони керувалися під час укладення договору, вважає, що з підстав ст.652 ЦК України, вказані умови підлягають зміні, кредитний договір - припиненим.

Зазначає також, що умови Кредитних договорів є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, коли всі ризики знецінення валюти банк покладає на позичальника.

Обгрунтовуючи несправедливість укладених договорів, посилається на те, що відповідно до вимог п.6ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» розмір щомісячних платежів не може бути змінною величиною і залежить від курсу долара США до гривні, не може розраховуватися за формулою, оскільки така умова не є фіксованою.

Крім того, з точки зору п.3 ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни витратах, зокрема щодо розміру щомісячного платежу і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Виходячи з цього, в кредитних договорах розмір щомісячного платежу визначений в доларах США, а відповідно є змінною величиною, що суперечить вимогам закону та є несправедливою умовою, що порушує його права та законні інтереси як споживача, просить задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з»явився.

Представник позивача звернулася до суду з заявою і просить розглядати справу в її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

Зазначив, що банком при укладанні оспорюваних договорів було дотримано всіх необхідних умов, визначених законом, і порушення прав позивача, як споживача, при їх укладенні допущено не було.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

3-ті особи в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір №003-2902/840-0151, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 32 493 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,95%.

14 вересня 2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір №003-2902/840-0156, за умовами якого банк надав позивачу кредит у сумі 107 506 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45%.

Відповідно до Додаткової угоди №2 до Кредитного договору №003-2902/840-0156 від 14 вересня 2007 року банк надав позивачу кредит у сумі 172 506,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45%.

Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору сторони погодили, що надання кредитних коштів в межах ліміту кредиту здійснюється шляхом видачі наступних траншів, а саме: розмір першого траншу складає 107 506, 00 доларів США, розмір другого траншу складає 65 000,00 доларів США, зі сплатою 13,45% річних.

П.п.2.4, 2.5 Додаткової угоди №2 визначено, що погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів…., встановленої Графіком погашення для сплати наступного щомісячного платежу. Розмір щомісячного платежу встановлений у Графіку погашення, що викладений у Додатку№2 до даного договору та в Графіку погашення, що викладений у Додатку №3 до даного договору.

Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання позивачу кредитних коштів виконав шляхом банківського переказу коштів на його рахунок №1984.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

В ч.ч.1,2 ст.18 Закону зазначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З укладених між сторонами Кредитних договорів вбачається, що вони підписані обома сторонами, на умовах, зазначених у ньому, тобто при їх укладенні позивач ознайомився з усіма істотними та іншими умовами договорів.

Відповідно до правової позиції. Викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Як зазначено вище, оспорювані Кредитні договори підписані обома сторонами, при їх укладенні сторони досягли всіх істотних умов договору, виявили бажання укласти їх на визначених у них умовах, їх волевиявлення при укладенні договорів було вільним, позивач тривалий час виконував умови договорів, при укладенні договорів банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору у додатках до них, вони були підписані позивачем, а тому підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст.11,15,16, ч.1 ст.202, 203, 215, 509, 626-628, ч.1 ст.638, 1054 ЦК України, ст.ст.1,ч.5 ст. 11,ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 0, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства »Універсал Банк» про визнання недійсними положень кредитного договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя