пр. № 2/759/3582/17
ун. № 759/6348/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва П'ятничук І.В., розглянувши вимогу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу, та просить стягнути з ОСОБА_1 18 765 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 00 коп. відшкодування завданої шкоди та суму судових витрат.

До провадження головуючого судді матеріали позовної заяви були передані 25.04.2017 року.

Вказана позовна заява містить вимогу в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно відповідача, а саме: квартира, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, вдень її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Слід вказати, що така ж позиція викладена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року за № 10-72/0Є4-13.

Отже, з огляду на викладене, подана заява про забезпечення позову підлягає розгляду без участі сторін.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач просить в забезпечення вказаного позову накласти арешт на квартиру, що знаходиться за наступною адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на праві власності, при цьому не наводить будь-якого обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки за відсутності даних про дійсну вартість вказаного майна, суд не вбачає можливим вирішити питання про співмірність арешту цього майна з заявленими вимогами, що може мати наслідком невиправдане обмеження прав відповідача як власника щодо розпорядження своїм майном. До того ж, позивачем необґрунтовано та не доведено обставин існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та наміру відповідача розпорядитись своєю власністю.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-152, ст.153, ст.210, ст.293 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу.

Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Святошинський районний суд м.Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. П'ятничук