АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

головуючого: Литвинюк І.М.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 18 травня 1995 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей немає, через різні суперечки, позивачка була змушена виїхати на заробітки за кордон, що стало причиною припинення подружніх відносин. Сторони не проживають разом 12 років і кожен з них має окрему сім»ю.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької облсті від 09 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Позивачка скаргу підтримала, звернувшись до суду з відповідною заявою.

_______________________________________________________________________________________

Справа №714/366/17 Провадження № 22-ц/794/1039/17 Головуючий у 1-й інстанції Акостакіоає О.Т.

Категорія: 49 Доповідач Литвинюк І.М.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про визнання апеляційної скарги та просить шлюб розірвати.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, як підставу для розірвання шлюбу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 09 від 18 травня 1995 року.

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, № 23 від 08 листопада 2005 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінила своє прізвище на «ОСОБА_1».

Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та вжити заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства ( ч.1 ст. 112, ч.1 ст. 111 СК України ).

Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч.2 ст. 112 СК України ).

Згідно п.10 роз'яснень ППВС України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Згідно зі ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз ст.111 СК України дає підстави говорити про те, що ця норма закону є диспозитивною.

Диспозитивність вказаної норми підкреслюється і у постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком. У п. 10 Постанови визначено, що судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не проживають разом 12 років, подружніх відносин не підтримують, кожен має окрему сім»ю. Позивач категорично заперечила можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що жоден з подружжя не має наміру на примирення.

Зазначені обставини підтверджуються письмовою заявою відповідача ОСОБА_2 від 20 вересня 2017 року (а.с.51), який визнав апеляційну скаргу і проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що сім'я у сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є неможливим, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1344 грн. (640+704).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконкомом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 09 від 18 травня 1995 року, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 344 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

В.В. Яремка