ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/910/15-ц
Провадження № 6/210/141/17
У Х В А Л А

іменем України

"14" вересня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Літвіненко Н. А.,

при секретарі Севанян М. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі подання в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Климової М. О. про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2017 року в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Климова М. О. звернулася до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, в поданні зазначено, що в Металургійному ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 52818102 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 210/10/15-ц від 29.06.2016 року, виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу в сумі 64528,10 грн.

Представник органу ДВС в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що у поданні не вказано підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, не йдеться також про наявність в нього закордонного паспорту, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє Відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Крім того, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали подання не містять доказів, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість, в самому поданні зазначено, що станом на 22.08.2017 р. боржниця ОСОБА_3 сплатила 7110,00 грн., з яких 6399,00 грн. перераховано стягувачеві ОСОБА_4 та виконавчий збір в сумі 711,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України , ст. 209, 210, 212 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 18 Закону "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Климової М. О. про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. А. Літвіненко