Номер провадження: 22-ц/785/2792/17
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року,

встановила:

У червні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою віку трьох років, а саме до - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові ОСОБА_1 посилалася на те, що з 06.06.2014 р. вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 . Вони проживають окремо. Донька проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду дитини. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2016 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.06.2016 р. і до досягнення донькою віку трьох років, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

На вимогу апеляційного суду надав відомості щодо його працевлаштування, розміру заробітної плати, відсутності на праві власності нерухомого майна, переказу аліментів на утримання доньки.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. У судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини у твердій грошові сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з визнання позову відповідачем у повному (а. с. 30 31).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дружини. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 75, 84 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Встановлено, що з 06.06.2014 р. сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а. с. 3). Відповідно до Свідоцтва про народження (а. с. 4) ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_3 .

Сторони проживають окремо. Донька проживає разом з матір`ю (а. с. 2), перебуває на її утриманні. На час звернення з позовом ОСОБА_1 знаходилася у відпустці по догляду за дитиною (а. с. 18). З серпня 2016 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 17).

Вищевказані обставини сторонами визнані, не оспорюються (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 на час ухвалення рішення не був працевлаштований. 15.02.2017 р. працює продавцем непродовольчих товарів в ТОВ «Епіцентр» (а. с. 60 - 61), має постійний дохід заробітну плату. Протягом лютого квітня 2017 р. йому нарахована заробітна плата в розмірі 17 941,61 грн., без відрахування податків та обов`язкових платежів (а. с. 62).

Між сторонами склалися правовідносини щодо утримання дружини у разі проживання разом з нею дитини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 75, 84 СК України, право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, діючим законодавством передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у неї права на утримання пов`язується лише з однією умовою відповідним матеріальним станом чоловіка-батька дитини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання від батька і не залежить від нього.

Виходячи з вищевказаних встановлених по справі обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дружини.

Разом з тим, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення розміру аліментів на утримання дружини вимогам ст. ст. 77, 80 СК України не відповідає. Погодитися з висновком суду в цій частині не можна. Цього висновку суд дійшов при невідповідності висновків обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта в цій частині є частково обґрунтованими. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання доньки необхідно змінити.

Статтями 77, 80 СК передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим з подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності.

Враховуючи наявні у справі і надані ОСОБА_2 докази щодо його матеріального стану, колегія суддів приходить до висновку, що останній спроможний сплачувати аліменти на утримання позивачки - матері його доньки.

Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 є працездатним, має постійну роботу, отримує заробітну плату, розмір отримуваної заробітної платні, відсутність доказів знаходження на його утриманні непрацездатних батьків, інших осіб.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 , матері доньки відповідача, необхідно визначити у грошовій формі в розмірі 600,00 грн..

Доводи апелянта про нерозуміння юридичного значення визнання позову, є обґрунтованими, оскільки справа розглянута за його відсутності (а. с. 29). Суд не роз`яснював відповідачу наслідки визнання позову.

Доводи апелянта щодо працевлаштування позивачки, її самодостатності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки при вирішені питання про стягнення аліментів на утримання дружини відповідно до діючого законодавства вирішальним є спроможність відповідача сплачувати ці аліменти.

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, її треба задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у твердій грошовій формі в сумі 600,00 грн., починаючи з 15.06.2016 р. (часу звернення з позовом) і до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2016 року в частині визначення розміру аліментів на утримання дружини - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Таїрове Овідіопольського району Одеської області, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання дружини у твердій грошовій формі в сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп., починаючи з 15 червня 2016 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова