АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 9228/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В. О.В.Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Головачова Я.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю позивача ОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини.

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_4 звертаючись у вересні 2016 року до суду з вищевказаним позовом обгрунтовувала свої вимоги тим, що вони з відповідачем є батьками дитини - доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з нею, між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання та виховання спільної дитини. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає в достатньому розмірі. Позивач вимушена утримувати та виховувати дитину самостійно. Крім того, позивач зазначала, що їх донька хворіє на хворобу судин голови та шиї у зв'язку з чим потребує лікування у лікаря-невролога, гомеопата. Разом з тим, відповідач має у своїй власності автомобіль, земельну ділянку з будівлею, а також середньомісячний дохід близько 20000 гривень. Що надає йому можливості сплачувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 5 000 гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 позовну заяву ОСОБА_4 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 3900 гривень, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду позивач та відповідач подали апеляційні скарги, Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, позивач ставила питання про зміну рішення суду в частині визначення розміру аліментів, а саме визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону до повноліття дитини, починаючи з 22 вересня 2016 року.

Відповідач ставлячи питання про зміну рішення суду, просив зменшити суму визначених судовим рішенням аліментів до 1500 гривень, а іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 21.11.2008 між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 898.

24.04.2009 році у сторін народилась донька - ОСОБА_7, яка на час розгляду справи зареєстрована за місцем проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково з урахуванням вимог ст. 180, ст. 181 СК України, зазначав, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття у визначений законодавчо спосіб утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Та вважав, що позивач вправі вимагати від відповідача допомоги на утримання дитини. Оскільки, відповідач має мінливий дохід, визначення аліментів в твердій грошовій формі відповідає обставинам справи і узгоджується із вимогами ст. 184 СК України. Тому з урахуванням матеріального стану платника аліментів, вважав необхідним визначити їх розмір - 3 900 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи спір, колегія судді вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідач звертаючись із апеляційною скаргою вказував на те, що він усвідомлює свій обов'язок батька по утриманню своєї доньки, який виконував добросовісно, та вважав, що вказане рішення підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру щомісячної суми, яка підлягає сплаті. Оскільки, на даний час він не працевлаштований, однак постійно надавав матеріальну допомогу своїй дочці шляхом придбання одягу, купівлі продуктів харчування, подарунків, іграшок. Судом також не взято до уваги те, що він щомісячно перераховував позивачці на утримання доньки грошові кошти, що підтверджується виписками банку. У той час, як позивачем не було надано доказів розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням дитини, не наведено жодного аргументу, що розмір аліментів які вона просить стягнути буде достатнім для утримання. Стягнення щомісячно 3900 гривень аліментів ставить його в скрутне матеріальне становище.

Позивач звертаючись з апеляційною скаргою також зазначала, що судом першої інстанції не в повній мірі взяті надані нею до суду докази - довідки про стан дитини; докази наявності у власності відповідача майна та банківських рахунків, постійне джерело доходів відповідача у власному перукарському салоні, його значні витрати на задоволення власних потреб ( поїздки за кордон, вечері в ресторанах, т. п.). Отже відповідач є працездатною здоровою,матеріально забезпеченою людиною, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню доньки.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційних скарг не можуть бути підставою для зміни постановленого судового рішення виходячи з того, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень - ст. 60 ЦПК України.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обставини, про які зазначають сторони в апеляційних скаргах досліджувалися судом першої інстанції при постановленні судового рішення. При цьому правомірними є висновки суду також і в частині належності та допустимості наданих сторонами доказів на підтвердження чи спростування доводів позову та заперечень проти нього в розумінні положень ст.ст. 58 - 59 ЦПК України ( фотокартки відпочинку, світлини з інтернету, стан здоров'я дитини, наявність майна у відповідача, що належить йому на праві власності).

Враховуючи, що ні одна із сторін спору у ході розгляду справи не надала доказів на підтвердження суми отриманого доходу відповідача, то слід вважати, що визначений судом розмір аліментів повністю відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що неповнолітня дитина відвідує лікаря невролога, потребує догляду лікаря ревматолога , а це зумовлює необхідність додаткових витрат від матері дитини, на думку колегії суддів також не можуть бути підставою для зміни судового рішення. Оскільки такі вимоги відносяться до додаткових витрат ( ст. 185 СК України) про які, у позовних вимог заявлено не було.

Враховуючи характер правовідносин та мотивувальну частині рішення суду вбачається, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі є щомісячною виплатою.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при постановленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, які призвели до постановлення неправосудного рішення. Підстав для скасування рішення суду нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена вкасаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: