Єд. унік. № 243/3898/2017
Провадження № 2/243/2517/2017
СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2017 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Кобець О.М., Кабановій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Шевченка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про встановлення способу, часу та місця спілкування з дитиною, зобов'язання не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення способу, часу та місця спілкування з дитиною, посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2004 року. Від шлюбу у них народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_6.

Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем, згодом з дочкою проживали в належному позивачу будинку АДРЕСА_1. В середині 2013 року їх сім'я розпалася та рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 07.11.2013 року шлюб був розірваний, відповідач пішла жити до своїх батьків разом з дочкою за адресою: АДРЕСА_2.

Останнім часом відповідач стала чинити позивачу перешкоду у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, тому він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, який встановив порядок спілкування з дочкою: кожної суботи з 10:00 до 17:00, не порушуючи режимних моментів, з забезпеченням меню для дитини дошкільного віку, за місцем постійного проживання позивача в АДРЕСА_1, без присутності матері.

Проте, відповідач не бажає виконувати вказане рішення органу опіки та піклування, продовжує чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною, через що він вимушений звернутися до суду.

З моменту народження він приймав безпосередню участь в здійсненні догляду за дочкою, між ними склалися теплі, щирі почуття любові та взаєморозуміння, позивач приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини, цікавиться успіхами та поведінкою, станом здоров'я дитини в дитячому садку, позитивно характеризується, за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1 створені усі необхідні умови для розвитку та проживання дитини, дитяча кімната обладнана меблями, сучасною технікою, одягом для дитини, іграшками. На даний час позивач створив нову сім'ю, нова дружина любить ОСОБА_6 та відноситься до неї як до своєї дочки.

Просить суд з урахуванням уточнення позову встановити спосіб, місце та дату спілкування позивача з дочкою, а саме: щосереди з 16:00 до 19:30; щонеділі з 09:00 суботи до 17:00 неділі, з дотриманням режимних моментів, меню для відповідного віку дітей, без присутності матері дитини ОСОБА_2, як за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, так і в місцях загального користування: парках, скверах, дитячих майданчиках, кафе тощо; з метою спільного відпочинку з 01 січня по 10 січня щорічно, з 01 липня по 20 липня щорічно; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правової допомоги; зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 в спілкуванні з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, участі позивача в її вихованні.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково вказавши, що позивач як батько дитини позитивно характеризується, заборгованості по сплаті аліментів не має, працює по найму та отримує зарплату біля 5000 грн., має належні житлово-побутові умови в АДРЕСА_1, де проживає з новою дружиною та двома її дітьми 10 та 12 років, двоє дітей від першого шлюбу його теперішньої дружини позитивно впливають на ОСОБА_6, вони разом відпочивають, розвивають її духовно та фізично. Органом опіки дійсно встановлений порядок спілкування з дитиною, але відповідачка його порушує, з цього приводу позивач звертався до поліції, на що йому було надано відповідь і він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Вони будують новий жилий будинок та мають намір в нього вселитися , в ньому кожній дитині буде окрема кімната. Після допиту свідків представник позивача уточнив, що позивач має два місця проживання - АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, про фактичне проживання його з дружиною та дітьми по АДРЕСА_3 органу опіки та піклування не повідомляв.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, прохала у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу у 2013 році спільна дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 стала проживати з нею у трикімнатній квартирі, де у дитини є окрема кімната, дитині забезпечується належний догляд та виховання, позивач же проживає у будинку жилою площею 35 кв.м з дитиною та двома дітьми. До звернення до суду позивач практично не надавав матеріальної допомоги дитині, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, бо до вересня 2016 року жодної матеріальної допомоги позивач не надавав. Виплачувати гроші позивач став перед зверненням до органу опіки. Жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною вона не чинить, кілька разів після повернення дитини в суботу від батька дитина повідомляла, що вона гралася з дітьми, а батько спав та дивився телевізор. Після того, як позивач без її відома взимку 2017 року забрав дочку з дитячого садка та вона не знала де дитина, вона заборонила йому її забирати з дитсадка та спілкуватися без її відома.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність. Відповідач не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, сама працює повний робочий день, позивач же постійного місця роботи та доходів не має, працює з 08 до 12 години, вводить орган опіки та суд в оману, оскільки фактично в судовому засіданні з'ясувалося, що він з сім'єю мешкає за іншою адресою. Жодних звернень від нього з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною до органу опіки не надходило, звернення ж до поліції носили рейковий характер, жодних наслідків вони не потягли.

Представник органу опіки та піклування Шевченко М.В. в судовому засіданні повідомив, що рішення органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 15.02.2017 року встановлено спосіб спілкування позивача з дитиною щосуботи з 10 до 17 години. З того часу письмових звернень від позивача щодо перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача не надходило. Після звернення до суду на засіданні комісії 31.05.2017 року були досліджені усі надані позивачем та відповідачем документи, заслухані їх особисті свідчення та прийнято рішення про недоцільність зміни порядку та способу спілкування з дитиною.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що позивач є її чоловіком з 03.05.2017 року, до цього часу вони проживали однією сім'єю на протязі року та проживають по теперішній час у її будинку по АДРЕСА_3. З ними проживають її діти від першого шлюбу Катерина 12 років та ОСОБА_1 10 років. Між ОСОБА_5 та його дочкою ОСОБА_6 склалися доброзичливі стосунки, вона та її діти також з повагою та любов'ю відносяться до ОСОБА_6, разом відвідують розважальні заклади, їздять до лісу, ходять до кафе. З боку відповідачки чоловіку чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою, через що він вимушений був звернутися до органу опіки, поліції та суду. Чоловік надає матеріальну допомогу дочці щомісячно, купує подарунки, у ОСОБА_6 в їх будинку у кімнаті є окреме ліжко, полиця для речей, одяг для вулиці та будинку. Через рік вони планують переїхати в новий будинок площею 120 кв.м, де у кожної з їх дітей буде окрема кімната. Сама вона не працює, займається вихованням дітей, чоловік де працює та який має дохід вона не знає, але він заробляє достатньо для утримання її з дітьми, режим роботи чоловіка з 7.30 до 13.30 окрім вихідних.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є родичкою позивача, знає його більше 10 років, у нього з дочкою гарні стосунки, він забирає її на суботу та неділю, разом їздять до Краматорська, Харкова, відвідують цирк, дивляться мультфільми. В їх будинку вона були тричі, бачила, що у будинку належні умови для виховання дітей, ОСОБА_6 гралася з дітьми нової дружини позивача, а вона була свідком, що одного разу відповідачка по телефону кричала на позивача та забороняла йому спілкуватися з дочкою. Позивач де працює та чим займається вона не знає, раніше він працював на будівництві, його дружина не працює, разом з дружиною та дітьми вони проживають по АДРЕСА_3 з кінця 2016 чи початку 2017 року по теперішній час.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є матір'ю відповідача, проживає разом з чоловіком, дочкою та онучкою ОСОБА_6 у трикімнатній квартирі, у онучки є окрема кімната, об лаштована усім необхідним. Дочка не чинить перешкод у спілкуванні онучки з батьком, кожної суботи вона готує онучку до відвідування батька, той приїжджає та забирає її від під'їзду, а ввечері повертає. Кілька разів під час хвороби онучки вона не їздила до батька. Дочка ж відповідач ОСОБА_2 працює з 8 до 17 години з понеділка по п'ятницю, займається вихованням та розвитком онучки. До січня 2017 року позивач без рішення органу опіки та суду брав дитину коли мав таку можливість та бажання, ніхто не перешкоджав. Був конфлікт, коли він без повідомлення матері дитини забрав ОСОБА_6 з дитсадка та не повідомив про її місцезнаходження. Дитина після повернення від батька приносила додому подарунки - шари, сумку, лак.

Заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з відповідачкою.

Рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 83 від 15.02.2017 року за заявою та наданими документами ОСОБА_5 був встановлений порядок спілкування ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: АДРЕСА_1, без присутності матері дитини ОСОБА_2 (а. с. 22).

Висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-1004 від 06.06.2017 року встановлений графік зустрічей батька ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: АДРЕСА_1, без присутності матері дитини ОСОБА_2. При цьому органом опіки та піклування враховані особисті пояснення батька та матері дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 31.05.2017 року, вивчені та досліджені надані батьками документи (а. с. 75 ).

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а статтею 153 цього Кодексу визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Відповідно до положень ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7, суд їх пояснення в частині створення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача до уваги не приймає, оскільки свідки є зацікавленими у вирішенні справи особами (дружиною позивача та родичкою позивача відповідно), свідки не навели конкретних фактів та дат, коли, на думку позивача та свідків, відповідач не виконувала рішення органу опіки та піклування про спілкування дитини з батьком. Ці пояснення спростовуються наданими позивачем фото, на яких він з лютого по червень 2017 року вільно спілкується з дитиною, відвідує розважальні заклади та місця загального користування, виїжджає з дитиною до лісу та за межі м. Слов'янська. Факти невиконання рішення органу опіки з боку відповідача не зафіксовано належним чином та не доведено в установленому законом порядку. Свідок же ОСОБА_10 суду підтвердила, що позивач згідно рішення органу опіки щосуботи вільно забирає доньку та спілкується з нею, що узгоджується з поясненнями відповідача та наданими письмовими доказами.

Пояснення ж свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7 в тій частині, що позивач з новою сім'єю мешкає за адресою АДРЕСА_3 суд вважає достовірними та приймає до уваги.

При цьому судом враховується, що сам позивач не виявив бажання приймати участь в судових засіданнях, його представник в судовому засіданні надав пояснення зі слів позивача про фактичне місце проживання по АДРЕСА_1. Лише після допиту свідків судом було встановлено, що з 2016 року по теперішній час позивач з новою родиною та дітьми фактично мешкає за іншою адресою, ніж та, яку він подав до суду та до органу опіки та піклування. Доводи представника позивача після встановлення цих обставин в судовому засіданні про те, що позивач має два фактичних місця проживання, суд до уваги не приймає, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

За Принципом 6 цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю.

В судовому засіданні позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що з боку відповідача чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з донькою, обмеженню його участі у її вихованні.

Факт звернення до відділу поліції з такими заявами 19 та 29.04.2017 року (а. с.44) не свідчить про наявність порушень прав позивача. За результатами звернень не встановлено таких фактів та відповідач не притягнута до адміністративної чи іншої відповідальності. З такими заявами позивач не звертався і до органу опіки та піклування.

З наданих суду фото, показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, відповідача ОСОБА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_5 спілкується зі своєю донькою.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача та його представника про те, що з боку відповідача чиняться перешкоди у вихованні дитини або спілкуванні з нею. Органом опіки та піклування із урахуванням висновків комісії з питань захисту прав дітей Слов'янської міської ради, тобто компетентними спеціалістами у цій галузі, зроблено висновок про недоцільність зміни визначеного порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні батька. Сам позивач безпосередньо до органу опіки та піклування з 15.02.2017 року з приводу порушення відповідачем ОСОБА_2 встановленого порядку спілкування з дитиною не звертався, належних доказів цього не надав, рішення виконкому Слов'янської міської ради від 15.02.2017 року № 83 «Про встановлення порядку спілкування з дитиною» не скасоване, про фактичне проживання його та можливість спілкування з дитиною за іншою адресою (АДРЕСА_3) органу опіки також не надавав, тому суд вважає передчасними його вимоги щодо встановлення іншого порядку та способу спілкування з дитиною.

Визначений на даний час органом опіки та піклування спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею не зашкодить, а буде повністю відповідати можливості дитини в повній мірі з урахуванням її віку сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний і духовний розвиток.

Вказаний графік спілкування: кожної суботи з 10:00 години до 17:00 години, не порушуючи режимних моментів, меню для дітей дошкільного віку, за адресою: АДРЕСА_1, без присутності матері дитини ОСОБА_2, не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини і прихильності, родинних стосунків з батьком.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати позивача відповідно до приписів ст.. 88 ЦПК України слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 209, 212, 214-215,224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, про встановлення способу, часу та місця спілкування з дитиною, зобов'язання не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною - залишити без задоволення.

Судові витрати ОСОБА_5 віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв