Справа № 242/3258/16-ц
Провадження № 2/242/76/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування вартості безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.07.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що 30.04.2012 року між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (Орендодавець) та ним як суб'єктом підприємницької діяльності (Орендатор) було укладено договір оренди приміщення та обладнання, а саме кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Строк дії договору з 01.05.2012 року до 01.05.2013 року. За час дії договору оренди ним за власний кошт були проведені суттєві поліпшення предмету оренди. Зазначені роботи проводилися з дозволу орендодавця та за умови, що останній у подальшому буде продовжувати термін оренди на тривалий час. За договором підряду з ТОВ «Кардінал-Транс» останнє прийняло у позивача фінансові кошти у розмірі 79 862 грн. 00 коп. на проведення ремонтно-будівельних робіт по об'єкту кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» м. Селидове. Крім того, згідно товарної накладної виданої СПД ОСОБА_4 вартість трьох метало-пластикових вікон з урахуванням монтажу та демонтажу складає 2 966 грн. 58 коп. За усною домовленістю між позивачем та ОСОБА_2 01.11.2014 року остання пообіцяла компенсувати понесені витрат на поліпшення орендованого приміщення, але не одним платежем, а частинами на протязі 2014 року у разі припинення договору оренди і ця домовленість була досягнута поза межами договору оренди. 01.05.2013 року закінчився термін дії договору оренди, який Орендодавець подовжувати відмовилася. Після закінчення договору оренди він звернувся до відповідача з вимогою про компенсування витрат, понесених на поліпшення предмету договору оренди та отримав відповідь, що їх компенсує новий Орендар кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3, натомість останній також відмовився від компенсації вищевказаних витрат. 02.07.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поштою були направлені претензії з вимогою повернення коштів, але до теперішнього часу відповідей не отримано. Просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь 82 828 грн. 58 коп. в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого майна та понесені ним судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду клопотання про слухання справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала та зазначила, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту надання нею згоди на поліпшення предмету договору оренди. Також вказала, що на теперішній час сплив річний строк позовної давності щодо даних правовідносин. Надала суду клопотання про слухання справи за її відсутності та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про слухання справи за його відсутності та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що 30.04.2012 року між СПД ОСОБА_2 (Орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (Орендатор) було укладено договір оренди приміщення та обладнання, а саме кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 9.1 Договору строк його дії сторонами обумовлено з 01.05.2012 року до 01.05.2013 року.

За умовами договору оренди між сторонами спору, орендар вступає в платне користування приміщенням та обладнанням у строк, зазначений у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору і акта приймання-передавання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

В постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13 викладено правову позицію з приводу того, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги в порядку відшкодування вартості безпідставно набутого майна в порядку 1212 ЦК України є необґрунтованими, оскільки правовідносини які виникли між сторонами спору за своєю природою є правовідносинами з приводу оренди нерухомого майна.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Згідно договору підряду від 01.04.2012 року та доданого до нього акту прийому-передачі матеріальних п ТОВ «Кардінал-Транс» прийняло у СПД ОСОБА_1 фінансові кошти у розмірі 79 862 грн. 00 коп. на проведення ремонтно-будівельних робіт по об'єкту кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Суду також, в якості доказу, позивачем надано локальний кошторис № 2-1-1 кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», узгоджений ТОВ «Кардінал-Транс» та СПД ОСОБА_1 на загальну суму 79 862 грн. 00 коп. та дефектний акт.

Відповідно до наданих розрахункових квитанцій СПД ОСОБА_4 здійснено монтаж та демонтаж трьох метало-пластикових вікон в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на загальну вартість 2 966 грн. 58 коп.

Відповідно до п.п. 5.2 договору Орендар має право за погодженням з Орендодавцем вносити зміни в склад орендованого приміщення і обладнання, здійснювати його поліпшення.

Згідно ч. 5 ст. 778 ЦК України якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування витрат на поліпшення предмету договору оренду задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу, що сторонами договору було узгоджено проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 судам роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином підставами для відмови в позові у зв'язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Оскільки судом встановлено безпідставність позовних вимог, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо спливу річного строку позовної давності

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 627, 628, 763, 765, 778, 1212 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа: ОСОБА_3, про відшкодування вартості безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Селидівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя І.М. Владимирська