У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, отримав пошкодження, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження, чим власнику завдана матеріальна та моральна шкода, а також завдана моральна шкода водію ОСОБА_3

Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 26 січня 2015 року на день складання звіту становив 8 886,37 грн, оскільки на 02 квітня 2015 року курс євро по відношенню до гривні виріс, вартість запасних частин збільшилась на 27 % і становила 11 071,74 грн. Розрахована сума матеріальної шкоди становить 11 875,74 грн. Також, позивачам завдана моральна шкода.

А тому, позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн, витрати на товарознавче дослідження у розмірі 600 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3 тис. грн та судовий збір; на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року в якості відповідача була залучена правонаступник - ОСОБА_6, дружина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 5 613,22 грн та моральну шкоду в сумі 1 218 грн, витрати на правову допомогу в сумі 2 772,40 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, суд, враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи від 17 вересня 2015 року № 11848/15051, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 5 613,22 грн

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням характеру завданої моральної шкоди та враховуючи розмір фактично завданої матеріальної шкоди, а також те, що ОСОБА_2 не зверталася до МТСБУ за відшкодуванням завданої їй матеріальної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд обґрунтованого стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд виходив із недоведеності позовних вимог, а сам факт участі ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді не є достатнім доказом того, що йому заподіяна така шкода.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вірно застосувавши вимоги ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», роз'яснення, надані судам у п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з врахуванням вказаних норм закону та доказів, наданих позивачем, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 2 772,70 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов