08.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/4130/17
Провадження № 2о/205/108/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі : головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2017 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся із даною заявою ОСОБА_1 (а.с. 2-3).

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є сином ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Його рідний брат - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

В грудні 2015 року заявник звернувся до нотаріальної контори задля належного оформлення спадщини після смерті брата, але отримав відмову, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Також, було виявлено, що відсутні відомості щодо видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_4.

Заявник звертався до суду із позовом про визнання права власності до ОСОБА_5 - дружини померлого брата.

В ході судового розгляду встановлено, що у ОСОБА_5 відсутні докази смерті її чоловіка - ОСОБА_4

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 необхідно заявнику задля виявлення кола осіб, які спадкують майно після смерті ОСОБА_2 та визначення належного кола спадкоємців.

У зв'язку із вищевикладеними обставинами, заявник вимушений був звернутися до суду із даною заявою, в якій просить суд, встановити факт, що ОСОБА_4, 1954 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Дніпро

Заявник в особі свого представника за договором адвоката - Демінова О.І., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Просить заяву задовольнити у повному обсязі (а.с.31).

Заінтересована особа - Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу про шлюб і сім'ю України, Сімейного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що заявлені вимоги не належать задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, народився у батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4,5).

Батьки заявника померли: батько - ІНФОРМАЦІЯ_4, мати - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6,7).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.8).

В серпні 2016 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до державного нотаріуса ДДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, але постановою нотаріуса йому відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.9). Із даної постанови вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_2, які прийняли спадщину є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, який зареєстровано 31 березня 1972 року (а.с.11).

В березні 2017 року ОСОБА_5 зверталась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, третя особа: ДДДНК про встановлення факту не проживання за місцем відкриття спадщини та не вчинення дій щодо її прийняття (а.с.12-13).

Із рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 зазначає, що її чоловік ОСОБА_4 помер, але свідоцтва про його смерть у неї не має, оскільки до органів реєстрації актів цивільного стану вона не зверталась, медичної довідки про смерть також вона не має (а.с.12-13).

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що відомості щодо актового запису про смерті ОСОБА_4, відсутні (а.с.10).

Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються

за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану)

та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим

Суд наголошує, що вимоги заявника встановити факт смерті ОСОБА_4 не є належними способом захисту своїх прав та інтересів у даному випадку, так як ним взагалі не обґрунтовано свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а також, не надано доказів відмови органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ст.. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги заяви є безпідставними, необґрунтованими, недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 57-60, 212, 213-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С.Шавула