печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Стороженко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, та просить визначити їй додатковий строк в три місяці з дня подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого ОСОБА_3, який є її батьком, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те, що після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила частина квартири АДРЕСА_1, в якій батько по день смерті проживав разом з матір'ю - ОСОБА_4 Позивач зазначає, що на момент смерті батька, вона була непрацездатна, тому згідно Закону має право на обов'язкову долю в спадщині, незалежно від змісту заповіту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що після смерті батька, мати залишалася проживати в зазначеній квартирі, та завіряла позивача неодноразово на протязі всього часу після смерті батька до часу своєї смерті, що вона після її смерті все одно оформить зазначену квартиру в порядку спадкування на себе, тому остання не звернулася до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Лише після смерті матері, коли вона звернулася до нотаріальної контори з питання спадщини, вона дізналася, що батько і мати склали заповіти на зазначену квартиру на користь відповідача ОСОБА_2, тому з зазначених причин вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька.

Позивач зазначає, що звернулася до нотаріальної контори з питання спадщини, однак їй було відмовлено в зв'язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Щодо видачі копії заповіту, нотаріус повідомила, що видасть його лише на запит суду.

Крім того, в додаткових поясненнях до позовної заяви позивач стверджує, що нею з поважних причин був пропущений строк для прийняття спадщини, так як вона з 2000 р. постійно знаходилась на лікуванні у різноманітних закладах медичного здоров'я, що в свою чергу завадило їй звернутися до нотаріальної контори.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги та їх підстави не визнали, зазначивши, що позивачу про смерть батька стало відомо в день його смерті. Відповідач проживає в м. Одесі на території України, могла скористатися послугами нотаріуса в м.Одесі щодо оформлення відповідної заяви та передати її поштою у м. Київ для відкриття спадщини, тому мала можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вислухавши сторони, вивчивши надані документи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтвер-джується свідоцтвом про смерть, виданим 09 серпня 2009 р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.5, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтвер-джується свідоцтвом про смерть, виданим 04 грудня 2014 р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.6, т.1).

26 березня 2015 року до Шостої Київської держаної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину від імені ОСОБА_1 після смерті її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою державного нотаріуса Федунів О.М. від 26 березня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті її батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки остання в установлений законом строк заяву не подала.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Позивач є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб, відповідно до якого позивач змінила прізвище (а.с.7,9).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встанов-люється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином строк для прийняття спадщини ОСОБА_1 закінчився 09 лютого 2010 р.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як визнала сама позивач, на момент відкриття спадщини вона не проживала постійно зі спадкодавцем і у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йо-му додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З проведеної судово-медичної (комісійної) експертизи за матеріалами цивільної справи, а саме висновку експерта №12-2016/ц вбачається, що враховуючи характер оперативного лікування та ускладнення проведеної променевої і гормональної терапії, ОСОБА_1 в період з 04.11.2009 року по липень 2010 року (в тому числі до 08.02.2010) була фізично обмежена в можливості пересування на далекі відстані.

Але вищезазначені обставини не позбавляли позивача скористатися послугами нотаріуса в Одесі щодо оформлення відповідної заяви та передати її поштою у м. Київ для відкриття спадщини.

Крім того, з тексту первинної позовної заяви, підписаної позивачем 30 квітня 2015 р., вбачається, що причиною пропуску строку прийняття спадщини позивачем не зазначалася не неможливість за станом здоров'я подати заяву до нотаріальної контори, а поведінка матері, яка завіряла позивача неодноразово на протязі всього часу після смерті батька до часу своєї смерті, що вона після її смерті все одно оформить зазначену квартиру в порядку спадкування на себе, тому остання не звернулася до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

У судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що позивач була обізнана про необхідність протягом шести місяців після смерті батька подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач мала можливість у встановлений строк та спосіб здійснити дії по прийняттю спадщини свого батька, однак цього не зробила без поважних причин протягом тривалого часу, зокрема з липня 2010 року по березень 2015 року.

Твердження позивача про те, що матір завіряла позивача неодноразово на протязі всього часу після смерті батька до часу своєї смерті, що вона після її смерті все одно оформить зазначену квартиру в порядку спадкування на себе, тому остання не звернулася до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки суду не надано доказів щодо даних обставин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 6 п.24 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, том не можуть бути визнанні судом поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем у судовому засіданні не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження того, що вона з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, залишити без задоволення. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І.Цокол