Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4439/17
26 вересня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.
при секретарі - Горошко О.О.,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу.
До даного часу борг погашений лише частково.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставити. Просили позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.
До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного.
Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача направлялись судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на її ім'я за адресою, за якою зареєстровано її місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача такою, що була належним чином повідомлена по час та місце судового розгляду.
Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 лютого 2016 року встановлено, що 15 березня 2015 року позивач передав відповідачу у борг кошти в розмірі 1300 євро на строк до 01 вересня 2015 року, про що відповідачем надано розписку. Однак у визначений договором строк відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала.

У зв'язку з цим вказаним судовим рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 38476 грн. 28 коп., що еквівалентно 1300 євро по курсу НБУ на час розгляду справи, судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп., а всього 38963 грн. 48 коп. (а.с.15).

Також судом встановлено, що дане судове рішення перебуває на примусовому виконанні в Київському ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Частиною другою даної статті передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3, вона позичила у ОСОБА_1 1300 євро (а.с.12).

Ця обставина також встановлена рішенням Київського районного суду м.Полтави (а.с.15).

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Валюта зобов'язання за договором, що укладений сторонами, - євро.

Стягнення з відповідача судом боргу в національній валюті України не змінює умов укладеного сторонами договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_3 зобов'язалась повернути борг ОСОБА_1 до 01 вересня 2015 року, але борг в повному обсязі не повернула, судом встановлено, що вона прострочила зобов'язання, а тому зобов'язана сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Аналіз вказаної норми права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом позики (кредиту, депозиту), індексації не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції -це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Такий висновок базується також на нормах ч.1 ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

На цю обставину звертає увагу судів Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Так, у пункті 18 вказаної постанови зазначено: за змістом частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі викладеного необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат позивача.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відсотки за час користування позикою.

Розмір відсотків та 3% річних позивачем обраховано вірно.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування позикою за період з 15 березня 2015 року по 13 липня 2017 року в розмірі 14957 грн. 12 коп., три відсотки річних від суми боргу у зв'язку з простроченням зобов'язання за період з 01 вересня 2015 року по 13 липня 2017 року в розмірі 1554 грн. 00 коп.

Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог - в сумі 640 грн. 00 коп.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 17151 грн. 12 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відсотки за користування позикою за період з 15 березня 2015 року по 13 липня 2017 року в розмірі 14957 грн. 12 коп., три відсотки річних від суми боргу у зв'язку з простроченням зобов'язання за період з 01 вересня 2015 року по 13 липня 2017 року в розмірі 1554 грн. 00 коп., на відшкодування понесених судових витрат 640 грн. 00 коп., а всього стягнути 17151 грн. 12 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, в 10-денний термін з дня одержання його копії.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

26.09.2017