Справа № 461/223/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/2443/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта(відповідача) - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення відсотків по вкладу,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Галицький районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року позов ОСОБА_5 - задоволено.

Стягнуто з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5 244,42 євро (відсотків по вкладу) та 1771,19 євро (три відсотки річних), а всього 2021,61 євро.

Стягнуто з відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору в розмірі 566,00 грн..

Дане рішення оскаржив відповідач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом не повно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права та без врахування норм матеріального права, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування. Зокрема зазначає, що Банк просив зупинити провадження в порядку передбаченому п. 4 ч. 1 ст.201 ЦПК України, оскільки триває спір між сторонами з приводу визнання договору банківського вкладу, за яким проводиться стягнення у даній справі, нікчемним. Однак суд відмовив у задоволені такого клопотання, відповідно рішення суду є передчасним та не можна вважати таким, що винесене з дотриманням вимог ст.ст.213,214 ЦПК України. 23.12.2016 р. банк самостійно виплатив усю суму згідно рішення суду. 01 лютого 2017 року ухвалою Верховного Суду України за заявою АТ «Ощадбанк - про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016р. відкрито провадження у справі № 463/2111/14-ц. Ухвала опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 лютого 2017р., тобто по сьогоднішній день триває спір стосовно визнання договору банківського вкладу нікчемним. З огляду на наведене, при таких обставинах відсутні підстави відповідальності Банку за прострочення виконання грошового зобов'язання в порядку ст. 625 ЦК України. Крім цього, при проведенні розрахунку трьох відсотків річних позивачем обрано невірний період. Три відсотки річних розраховані за період з 06.05.2014р. по 21.12.2016р.. Відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення відсотків по вкладу та трьох відсотків річних відмовити, а судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача(апелянта) - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання по договору від 05.06.2013 р., а тому з відповідача слід стягнути відсотки по вкладу за період з 06.05.2014 р.- 05.06.2014 р. в розмірі 124,21 євро та за період 06.06.2014 р -05.07.2014 р. у розмірі 120,21 євро, а всього 244,42 євро, а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1771,19 євро за період з 06.05.2014 р. по 21.12.2016 р., а всього 2021,61 євро.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 05.06.2013 року позивачка уклала з ПАТ "Державний ощадний банк України" договір № НОМЕР_1 на вклад "Депозитний" на ім'я фізичної особи в сумі 22 500,00 євро.

У березні 2014 р. ОСОБА_5 звернулася до Банку з проханням виплати коштів по вищевказаному депозитному договору, проте листом від 31.03.2014 р. у такій виплаті їй відмовлено. Вказана обставина стала підставою для звернення до місцевого суду про стягнення з Банку коштів у розмірі 22 500,00 євро - основного боргу; 540,04 євро - відсотків по вкладу та 85,07 євро - трьох відсотків річних. Розрахунок відсотків, який долучався до позовної заяви у справі № 463/2111/14-ц, сформований станом на 05.05.2014 р., тобто на день реєстрації позову у суді.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 р. по справі № 463/2111/14-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Державний ощадний банк України" про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Зустрічний позов ПАТ "Державний ощадний банк України" - задоволено, визнано нікчемним договір № НОМЕР_1 на вклад "Депозитний" від 05.06.2013 р. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 р. згадане вище рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове, яким первісний позов задоволено, стягнуто з банку на мою користь 23 125,11 євро, а саме: 22 500,00 євро - основного боргу; 540,04 євро - відсотків по вкладу та 85,07 євро - трьох відсотків річних. Зустрічний позов залишено без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 р. рішення апеляційного суду залишено без змін.

На виконання судового рішення, Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист від 12.12.2016 р. 16.12.2016 р. на адресу позивачки надійшов лист № 25-08/11460 від 09.12.2016 р., яким ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління запропоновано відкрити рахунки для перерахування коштів по вищезгаданому рішенню суду.

20 грудня 2016 р. на адресу відповідача скеровано лист з інформацією про рахунки на які можна перерахувати кошти для добровільного виконання судового рішення. 23.12.2016 р. кошти у розмірі 23 125,11 євро (основна сума боргу, відсотки по вкладу та три відсотки річних) були перераховані на рахунок позивачки, що підтверджується витягом із системи S.W.I.F.T., яку надав ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".(а.с.10-12)

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1.1. договору № НОМЕР_1 від 05.06.2013 р. вкладник вносить, а Банк приймає на депозитний рахунок кошти в сумі 22 500,00 євро строком на тринадцять місяців, тобто до 05.07.2014 р.

Відповідно до п. 1.2. договору процентна ставка за депозитом встановлюється в розмірі 6,5 % річних.

Згідно п. 1.3. договору сплата процентів за користування депозитом здійснюється з щомісячною виплатою.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 р. по справі № 463/2111/14-ц з відповідача стягнуто проценти по вкладу, які розраховані станом на 05.05.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правова позиція щодо застосування ст.625 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016р. у справі №3-123гс14, 30 березня 2016р. у справі №6-2168цс15, 17 лютого 2016р. у справі №3-1276гс15, 25 червня 2014р. у справі 6-25 цс14.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи із Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь позивача відсотки по вкладу та три відсотки річних від простроченої суми, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач по справі має право на отримання процентів, які нараховуються на суму банківського вкладу, та на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета