Справа №639/2549/17
Провадження №2/639/1399/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судового засіданні у місті Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою суду від 19 травня 2017 року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить оголосити заборону відчуження нерухомого майна: 41/100 частини житлового будинку по пров. Мжовському, 4 у м. Харкові, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 14 серпня 2003 року.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 Відповідно до договору дарування від 14.08.2003 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 41/100 частини житлового будинку № 4 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по провулку Мжовському, 4 у м. Харкові. Зазначена частина житлового будинку належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину. З моменту укладення вищевказаного договору дарування та станом на теперішній час, дарунок 41/100 частини житлового будинку № 4 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по пров. Мжовському,4 у м. Харкові, фактично прийнятий обдарованим, відповідачем ОСОБА_2, не був. Він не проживав та не проживає у вказаній частині з моменту її отримання в дар, тобто з серпня 2003 року. Відповідач є громадянином ОСОБА_5 Республіки та весь час проживав там, а також тривалий час був на заробітках в Голландії, поза межами України. Заявник вважає, що вказане спірне нерухоме майно до вирішення справи за вказаним позовом про визнання договору дарування недійсним, може бути відчужено відповідачем, що в свою чергу, у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Таким чином, з метою запобігання спробам відповідача перешкодити або ухилитися в подальшому від виконання рішення суду необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 151 ЦПК України з врахуванням розяснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК (1618-15) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має зясовувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за доцільне оголосити заборону відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2., а саме: 41/100 частини житлового будинку по пров. Мжовському, 4 у м. Харкові.

Суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому вважає необхідним оголосити заборону відчуження нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Оголосити заборону відчуження нерухомого майна 41/100 частини житлового будинку по пров. Мжовському, 4 у м. Харкові, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2.

Копію ухвали для негайного виконання надіслати органам або субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, після її виконання відповідачу у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя І.В. Іванова