Справа № 577/1719/17
Провадження № 2/577/765/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

при секретарі Мирошниченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 140500 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 140500 грн. боргу за договором позики від 27.04.2014 року, що утворився станом на 27.04.2017 року.

На обгрунтування зазначив, що 27.04.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики за умовами якого надав останньому 97300 грн. зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 1200 грн. на строк до 27.04.2015 року, про що свідчить відповідна розписка. Однак, наведена угода відповідачем не виконується, гроші не повертаються, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує задоволенню вимог, при цьому посилається на те, що розписку написав під час перебування у стані сильного алкогольного сп»яніння, грошей не брав, а тому віддавати не буде.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неопадотковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У ч.1 ст.1048 ЦК зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із представлених доказів вбачається, що 27.04.2014 року між сторонами був укладений договір позики за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг 97300 грн. зі сплатою процентів по 1200 грн. на місяць строком до 27.04.2015 року. Проте, взятих на себе зобовязань по поверненню коштів і сплаті проценті відповідач не виконує, що є підставою для стягнення цих коштів примусово.

На переконання суду покази ОСОБА_2 щодо безгрошовості договору та перебування його у стані спяніння під час написання розписки про отримання коштів не заслуговують на уваги, оскільки не підтверджені жодним доказом. До того ж ніяких вимог щодо оскарження цього договору позики чи звернень до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій позикодавця відповідачем не вчинялось.

Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає, що з відповідача слід стягнути 97300 грн. тіла боргу, а також 43200 грн. відсотків, всього 140500 грн. - заборгованості, що утворилася станом на 27.04.2017 року.

Крім того, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись: ст.ст. 1046-1048 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140500 грн. за договором позики, а також, на відшкодування понесених судових витрат, 1405 грн. 00 коп. судового збору та 300 грн. юридичної допомоги, всього 142205 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Кравченко В. О.