АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3553/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/927/К/17 ОСОБА_1
Категорія 26 (I) Доповідач: Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2016 року ОСОБА_2звернувся до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ОСОБА_4 «ПівнГЗК»), з позовом про стягнення моральної шкоди, позов було уточнено 13.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час слюсарем черговим та з ремонту устаткування на ОСОБА_4 ним отримані хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст., які відповідно до акту розслідування від 24.02.2010 р. виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 17.03.2010 р. вперше позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20 % .

При повторному огляді 04.10.2016 року висновком МСЕК позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 «ПівнГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди 313 200 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково та на його користь з ОСОБА_4 «ПівнГЗК» стягнуто 15000 грн. моральної шкоди без стягнення податків та обовязкових платежів, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення обставин справи. Зокрема, судом не враховано, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання, що свідчить про відсутність вини підприємства у заподіянні моральної шкоди позивачу. Вважає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, а розмір моральної шкоди, що визначений судом до стягнення, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Крім того, при постановленні рішення судом не враховано тяжке фінансове становище підприємства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 «ПівнГЗК» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач о з 27.12.1979 року по 02.06.1981 року, та з 18.03.1998 р. по 31.12.2008 р. позивач працював на ОСОБА_4 слюсарем черговим та з ремонту устаткування.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.02.2010 р., а.с.15-18, позивачу ОСОБА_2 встановлені хронічні професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого-другого ст.

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 20% , згідно висновку МСЕК від 17.03.2010 р. безстроково.

04.10.2016 року згідно висновку МСЕК, а.с.51, позивачу при повторному огляді, встановлено 30% втрати працездатності та третя група інвалідності, безстроково.

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2010 року причиною виникнення професійного захворювання позивача є його робота протягом 28 років 8 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК (а.с.15-18).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням моральної шкоди відповідачем, з вини, якого заподіяно шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2010 року, причиною професійного захворювання позивача є в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК.

Згідно п.19 зазначеного Акту, особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є: керівництво ВО «Кривбасруда», ВО «Кривбасрудоремонт», ПівнГЗК, ВАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт» в період роботи ОСОБА_2 на підприємствах, ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці».

Оскільки порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України встановлено вищевказаним актом розслідування хронічного професійного захворювання, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Спростовуються й доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває постійний біль в грудній клітці та задуху, біль у попереково-крижовому відділах хребта, обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди колегія суддів вважає їх безпідставними й такими, що спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції врахував приписи ст. 23 ЦК України та роз'яснення, наведені Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та співмірності.

Так, при постановленні рішення суд встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу впродовж більше 12 років, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності первинно у розмірі 20%, та повторно 30% із встановленням третьої групи інвалідності безстроково, та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн. й вважає, що саме цей розмір відповідає характеру страждань позивача, а також вимогам розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, доводи ж апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: