Справа № 495/8798/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 вересня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника третьої особи - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування, КП «Білгород-Дністровське МБТІ», приватний нотаріус Чухрай Тетяна Юріївна про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, скасування договору дарування квартири, зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який неодноразово уточнював, та в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати недійсним розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663 від 19 травня 2014 року;

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло від 19 травня 2014 року, видане на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1;

- скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1;

- скасувати договір дарування квартири АДРЕСА_1 серія та номер: 1100, від 04.08.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяною Юріївною;

- зняти з реєстраційного обліку та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Свої позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 27 травня 2009 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради на ім'я ОСОБА_2, як працівнику виконавчого комітету, на склад сім'ї - ОСОБА_1 (чоловік) та ОСОБА_5 (син), було видано ордер № 943 серія НФ на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею -26,9 кв.м.

09.06.2009 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були зареєстровані у вищезазначеній квартирі.

На момент отримання ордеру на вищезазначену квартиру позивач та ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 року.

Позивач також зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування майнової шкоди задоволено. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та знято його з реєстраційного обліку за цією адресою.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.04.2014 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.06.2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що стратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, виселення та стягнення майнової шкоди.

ОСОБА_1 вважає порушеним своє право на приватизацію спірної квартири, яка відбулась без його згоди, та на підставі наведеного просить суд задовольнити її позов.

В судовому ОСОБА_1 доводи заяви підтримав, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, мотивуючи тим,що у разі його задоволенні будуть порушені права малолітніх дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в судовому засіданні поклалася на розсуд суду при вирішенні питання щодо задоволення позову ОСОБА_13 та зустрічного позову.

Представник КП «Білгород-Дністровське МБТІ» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приватний нотаріус Чухрай Т.Ю. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Щодо позовних вимог стосовно визнання недійсним розпорядження органу приватизації; визнання недійсним Свідоцтва про право власності на житло; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2;скасування договору дарування квартири.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінню, яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яким передбачено процедуру такої передачі.

Відповідно до п. 4 цього Положення Передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Судом встановлено, що:

27 травня 2009 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради на ім'я ОСОБА_2, як працівнику виконавчого комітету, на склад сім'ї - ОСОБА_1 (чоловік) та ОСОБА_5 (син), було видано ордер № 943 серія НФ на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею -26,9 кв.м. (а.с. 7, 78)

З 09.06.2009 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 6)

Таким чином, на момент отримання ордеру на спірну квартиру та на час реєстрації позивача у ній, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2011 року. (а.с. 8)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування майнової шкоди задоволено. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та знято його з реєстраційного обліку за цією адресою. (а.с. 140-141, 145-147)

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.04.2014 року скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2013 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 9)

19 травня 2014 року розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663, задоволено заяву ОСОБА_2 на приватизацію квартири АДРЕСА_1, передано у приватну власність останньої вказану квартиру. (а.с. 89)

На підставі розпорядження органу приватизації, ОСОБА_2 оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 травня 2014 року, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №22732543. (а.с. 13, 90)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року та ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.06.2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що стратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, виселення та стягнення майнової шкоди. (а.с. 44-45, 119-132)

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, на підставі договору дарування квартири від 04.08.2016 року, серія та номер: 1100, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., ОСОБА_2 подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с. 217-217)

Під час розгляду справи встановлено, що на момент отримання ордеру на спірну квартиру та на час реєстрації позивача у ній, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, рішення суду, на підставі якого позивача було визнано таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 на даний час скасовано, отже письмова згода ОСОБА_1,була обов'язковою при передачі спірної квартири у власність.

Таким чином суд вважає, порушеним право позивача на приватизацію квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663 від 19 травня 2014 року та Свідоцтво про право власності на житло від 19 травня 2014 року, видане на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 підлягають визнанню не дійсними, а право власності за ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру скасуванню.

Крім того, оскільки на момент вчинення договору дарування квартири від 04.08.2016 року, серія та номер: 1100, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., відповідач ОСОБА_2 не мала правових підстав на його здійснення, зазначений договір також підлягає скасуванню.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання недійсним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2,скасування договору дарування квартири підлягає задоволенн.

Щодо позовних вимог стосовно зняття з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Разом із тим відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні було надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до яких, на підставі договору дарування квартири від 25.07.2017 року, серія та номер: 2760 власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках є малолітні: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 242-244)

Таким чином власниками квартири АДРЕСА_1 на даний час є не ОСОБА_3, до якої з вимогами про зняття з реєстрації та виселення звернувся позивач, а її малолітні діти.

У свою чергу, позовні вимоги до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які на теперішній час є власниками спірного майна, позивачем не пред'являлися, позов у цій частині ОСОБА_1 не уточнював.

Враховуючи те, що за загальним правилом місцем проживання неповнолітньої особи є місце проживання її батьків, на думку суду, мати не може бути примусово виселена з житла, власниками якого є її малолітні діти та у якій вони проживають, крім того, виселення особи з житла без надання іншого жилого приміщення є крайньою мірою, отже передбачені законом підстави для виселення ОСОБА_3 зі спірної квартири відсутні.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,208,209,212,213-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування, КП «Білгород-Дністровське МБТІ», приватний нотаріус Чухрай Тетяна Юріївна про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, скасування договору дарування квартири, зняття з реєстраційного обліку та виселення - задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №10663 від 19 травня 2014 року.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло від 19 травня 2014 року, видане на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати договір дарування квартири АДРЕСА_1 серія та номер: 1100, від 04.08.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяною Юріївною.

У задоволенні позовних вимог щодо зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя