Справа № 168/310/17
Провадження № 2/168/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Дубечненської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Довгаля, 21 в с. Дубечне Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2016 року помер її двоюрідний брат ОСОБА_5. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі: ОСОБА_4 - двоюрідний брат спадкодавця та ОСОБА_3 - двоюрідна сестра спадкодавця, подали суду заяви, кожен зокрема, з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_2 визнають, проти задоволення позову не заперечують.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання приватним нотаріусом Старовижівського районного нотаріального округу копії спадкової справи 09-2017, заведеної після смерті ОСОБА_5, який помер 02 серпня 2016 року, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_5 помер 02 серпня 2016 року (аркуш справи 23). За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, позивач є спадкоємцем ІІІ черги за законом (аркуш справи 5, 40-43). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняла спадщину (аркуш справи 38-зворот). Інші спадкоємці в передбаченому законом порядку спадщину не прийняли, від належної їй частки у спадковому майні відмовились (аркуш справи 47, 48 - зворот).

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Довгаля, 21 в с. Дубечне Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 6).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з витягом з погосподарської книги №4 Дубечненської сільської ради та довідкою, виданою виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради Старовижівського району від 25 січня 2017 року № 126 (аркуш справи 4, 5), підтверджується право спадкодавця ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Довгаля, 21 в с. Дубечне Старовижівського району Волинської області.

Відповідачі позов визнають повністю, що підтверджується поданими до суду відповідними заявами (аркуш справи 53, 54). Дані обставини, в силу вимог статті 174 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Довгаля, 21 в с. Дубечне Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_5, який помер 02 серпня 2016 року.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 208, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться по вул. Довгаля, 21 в с. Дубечне Старовижівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6