Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2852/16-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 54 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року,

встановила:

12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання незаконним звільнення за прогул без поважних причин на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №1304/ос від 26 серпня 2016 року, поновлення його на роботі на посаді провідника пасажирських вагонів відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000грн. В обґрунтування позову зазначив, що звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства. Відповідач не запропонував йому надати пояснення, не зясував причин відсутності його на роботі 05 серпня 2016 року, звільнив під час тимчасової непрацездатності, без згоди первинної профспілкової організації. З наказом про звільнення позивач ознайомився у день виходу з лікарняного 27 вересня 2016 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом порушені вимоги ст.ст.40, 149 КЗпП України.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді провідника пасажирських вагонів відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом №1304/ос від 26 серпня 2016 року звільнений з роботи за прогули без поважних причин на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.7).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником у випадку прогулу без поважних причин. Звільнення працівника з ініціативи власника не допускається в період його тимчасової непрацездатності (ч.3 ст.40 КЗпП України).

Згідно листків тимчасової непрацездатності серії АГЮ №336974, серії АГТ №045946, серії АДА №529295 в період з 10 серпня по 26 вересня 2016 року ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний (а.с.16, 17). Наказ про його звільнення виданий 26 серпня 2016 року, під час тимчасової непрацездатності, про що внесений відповідний запис до трудової книжки (а.с.7-9).

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що 05 серпня 2016 року мав місце прогул позивача без поважних причин, проте відмовляючи у позові, не врахував положення ч.3 ст.40 КЗпП України.

Як розяснено в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-33цс14 від 21 травня 2014 року, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Отже, звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобовязаний поновити працівника на попередній роботі.

Оскільки наказ про звільнення є незаконним, ОСОБА_1має бути поновлений на роботі із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно наданої відповідачем довідки середньоденний заробіток позивача становить 194грн.93коп. (а.с.115,116). Затримка розрахунку тривала 188 робочих днів). Середній заробіток за час затримки розрахунку складає 36646грн.84коп. (194грн.93коп. х 188).

Відповідно до ст.231-1 КЗпП України у разі порушення законних прав працівника, які призвели до моральних страждань, страти нормальних життєвих звякіав і вимагали від нього додаткових зусиль для організації його життя, власник зобовязаний відшкодувати працівнику моральну шкоду.

Фактом незаконного звільнення позивачу заподіяна моральна шкода, розмір якої колегія суддів визначає у 500грн, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, а тому його належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді провідника пасажирських вагонів відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 27 серпня 2016 року.

Стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36646грн.84коп. (без урахування утримання податків та інших обовязкових платежів), 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 551 грн. 20 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити .

Стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1920грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: