__________________________________________________________________
Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3698/16-ц
Провадження №: 2/332/75/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

за участю секретаря Жечевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ СК «АХА Страхування», третя особа - ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся ПАТ СК «АХА Страхування», третя особа - ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30.09.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «ВІВАТ ІНВЕСТ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №229220Га/13зп, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Toyota Highlander (д.р.н. АР7778СН). 28.01.2014 року по вул.Перспективній,1-а, сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Highlander (д.р.н. АР7778СН), яким керував водій ОСОБА_2, та автомобіля ЗАЗ 1102 (д.р.н. АР1278СВ), яким керував водій ОСОБА_1. ТОВ «ВІВАТ ІНВЕСТ» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.001.14.01378/VESKO3703 від 06.02.2014 року та умов договору страхування №229220Га/13зп від 30.09.2013 року, розмір страхового відшкодування склав 17244,36 гривень, яке ПАТ СК «АХА Страхування» було виплачено. Цивільно-правову відповідальність відповідача на дату ДТП було застраховано у ПРАТ «СК «Арсенал страхування». 16.12.2014 року позивачем по справі було направлено на адресу останнього заяву про виплату страхового відшкодування за полісом, яку задоволено частково. Так, ПРАТ «СК «Арсенал страхування» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13982,07 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 3262,29 гривень. Тому позивач просить стягнути вказані матеріальні збитки з відповідача, як з особи, винної у ДТП.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяви про розгляд справи без участі ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та, посилаючись на письмові заперечення ( а.с.55), зазначили таке. На момент скоєння ДТП, а саме, 28.01.2014 року, ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» , що розташоване за адресою: м.Запоріжжя вул. Південне шосе, 67-а. Автомобіль, яким керував ОСОБА_1, а саме ЗАЗ 1102 державний №АР1278СВ, є власністю ПАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» та на законних підставах використовувався роботодавцем ОСОБА_1 ТОВ «ЗБМУ» за договором оренди транспортних засобів. На виконання своїх службових обовязків за ОСОБА_1, відповідним наказом ТОВ «ЗБМУ», було закріплено зазначений вище автотранспортний засіб, як орендований, з метою оперативного вирішення виробничих питань. Таким чином, ОСОБА_1 28.01.2014 року, перебуваючи за кермом закріпленого за ним автомобіля, втілював саме волю свого роботодавця щодо вирішення виробничих питань та виконував покладені на нього службові обовязки. У звязку з чим вважають, що вимоги предявлені до неналежного відповідача, що є наслідком відмови у позові.

Представник третьої особи - ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» у судове засідання не зявився, надавши письмові пояснення на позов такого змісту. Відповідач ОСОБА_1 дійсно в період з 07.10.2013 року по 31.05.2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», де працював на посаді начальника ремонтної майстерні, а саме з 07.10.2013 року по 03.11.2013 року за сумісництвом, з 04.11.2013 р. по 31.05.2016 р. на основному місці. 28.01.2014 року, знаходячись за кермом службового автомобіля НОМЕР_1, орендованого підприємством, при виїзді з території підприємства, став учасником ДТП. На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 керував автомобілем з метою оперативного вирішення виробничих питань при виконанні покладених на нього посадових обовязків. Вказаний вище транспортний засіб було закріплено за ОСОБА_1 наказом підприємства №83 від 07.10.2013 р. за підписом керівника підприємства ще з моменту його праці на ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» за сумісництвом. 28.01.2014 року ОСОБА_1 знаходився на робочому місці повний робочий день, нікуди не відлучався з особистих справ, виконував покладені на нього трудові обовязки. По теперішній час сторона, яка зазнала внаслідок ДТП певні збитки, за їх відшкодуванням до ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» ні в претензійному, ні в позовному порядку не зверталася.

Заслухавши відповідача та його представника, вивчивши письмові пояснення третьої сторони, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі наданих сторонами доказів судом встановлені наступні обставини.

30.09.2013 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «ВІВАТ ІНВЕСТ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №229220Га/13зп, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Toyota Highlander (д.р.н. АР7778СН) (а.с.6-11).

28.01.2014 року по вул. Перспективній, 1-а, сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Highlander (д.р.н. АР7778СН), яким керував водій ОСОБА_2, та автомобіля ЗАЗ 1102 (д.р.н. АР1278СВ), яким керував водій ОСОБА_1 Згідно відомості №9340805 про ДТП та постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2014 року, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п. 10.2 ПДР України (а.с.13-14).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ТОВ «ВІВАТ ІНВЕСТ» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування (а.с.15). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.001.14.01378/VESKO3703 від 06.02.2014 року та умов договору страхування №229220Га/13зп від 30.09.2013 року, розмір страхового відшкодування склав 17244,36 гривень, який ПАТ СК «АХА Страхування» був сплачений (а.с.6-11, 21-27).

Як зазначено у позові та не заперечувалося відповідачем, в подальшому ПРАТ «СК «Арсенал страхування» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 13982,07 гривень.

Відповідно до вимог ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з приписів ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП, що сталася з його вини 28.01.2014 року, працював водієм у ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», про що свідчать записи у трудовій книжці, накази про прийняття на роботу, про закріплення автотранспорту, про припинення трудового договору (а.с.71-75).

Як зазначено у письмових поясненнях директора ТОВ «ЗБМУ», 28.01.2014 року на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 знаходився на робочому місці повний робочий день, нікуди з особистих і суспільних справ не відлучався, виконував покладені на нього трудові обовязки.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління» та на виконання трудових обовязків керував службовим автомобілемЗАЗ 1102 (д.р.н. АР1278СВ), орендованим ТОВ «ЗБМУ», суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

За правилами ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

За змістом ст.ст.11, 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача (правова позиція Верховного Суду України в постанові від 21 січня 2015р. справа №6-204цс14).

Позивач до судового засідання жодного разу не зявився та розпорядився своїми процесуальними правами на свій розсуд, подавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, проте клопотання про заміну відповідача чи залучення співвідповідача не подавав.

Встановивши, що позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем або притягнення співвідповідача, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає необхідним ухвалити рішення про відмову у позові, оскільки позов предявлено до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, суд залишає судові витрати за позивачем, оскільки в позові відмовлено в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.3,4,10,11,27,57- 61,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ СК «АХА Страхування», третя особа - ТОВ «Запорізьке будівельно-монтажне управління», до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19.05.2017 року. Повний текст рішення виготовлено 24.05.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Безлер Л.В.