Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2017

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н.В.

секретаря судових засідань Хижук Л.І.

розглянуши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Літинської селищної ради Літинського району, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадковий житловий будинок.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Літинської селищної ради Літинського району, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадковий житловий будинок. В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем на майно покійної за заповітом є позивач - ОСОБА_2, який у визначений законом строк прийняв спадщину. Крім іншого майна, до кола спадщини входить 9/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, власником якого була покійна ОСОБА_7 Однак позивач, не може оформити спадкове майно у нотаріальній конторі, так як на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується відповіддю нотаріуса. Тому, за даних обставин, він змушений звернутися до суду за захистом свого права. В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Представник відповідача, Літинської селищної ради Літинського району, в судове засідання теж не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, що не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали, які є у справі, урахувавши позиції сторін викладені у заявах, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с. 12) свідчить, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Із копії заповіту (а.с.22) встановлено, що покійна ОСОБА_7 заповіла усе своє майно позивачеві у справі - ОСОБА_2. Копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.15) свідчить, що позивач отримав у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка входила до кола спадкового майна після смерті ОСОБА_7. Копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-27) підтверджує, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано до 1917 р. за ОСОБА_8 - 9/100. Іншими користувачами значаться -ОСОБА_3 - 23/50; ОСОБА_4 - 3/20, ОСОБА_5 - 21/100; ОСОБА_6 - 9/100. Із копії договору купівлі-продажу (а.с.34-36) встановлено, що ОСОБА_8 купила частку вищезазначеного будинку,25.11.1955 р. Копія витягу з рішення Літинської селищної ради (а.с.23) підтверджує той факт, що в АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1. Копія рішення Літинського районного суду Вінницької області від 25.06.1998 (а..с.29) свідчить, що ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. є матір'ю ОСОБА_7. Інша копія рішення Літинського райсуду від 10.05.2016 (а.с.30) підтверджує той факт, що ОСОБА_8, яка значиться користувачем 9/100 спірного будинку, була рідною сестрою ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 Із копії свідоцтва про право спадщину за законом від 09.02.1999 року (а.с.21) встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняла ОСОБА_7. Остання, в свою чергу, усе своє майно заповіла позивачеві по справі. Таким чином, ОСОБА_2 є спадкорємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7. Відповідь нотаріуса (а.с.28) свідчить, що позивач ОСОБА_2 дійсно, позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового будинку у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ураховуючи те, що ОСОБА_7, за життя набула права власності на 9/100 частини спірного житлового будинку, однак не встигла виготовити правовстановлюючих документів на майно, тому до позивача ОСОБА_2, який є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої, переходить право яке належало ОСОБА_7 тому наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України - В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 9/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 123,3 кв.м, позначений на плані літ."А", прибудова літ."А1", веранда літ. "а4"; погріб літ."п/А", сарай літ."а", який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через Літинський районний суд Вінницької області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна