РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Токмак

Токмакцький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацька районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом визнати заповіт ОСОБА_4 від 09 лютого 2010 року, складений та посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району за реєстровим №98 щодо спадкування ОСОБА_3 всього майна, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що належатиме ОСОБА_4 на день його смерті, та те, на що він матиме право за законом - недійсним.

Позов обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть - у додатку № 1, свідоцтво про народження - в додатку № 2).

Після смерті батька позивачу стало відомо, що існує заповіт від 09 лютого 2010 року згідно якого ОСОБА_4 на користь відповідача начебто заповів все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті, та те, на що він матиме право за законом, що був посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району, реєстровий номер 98 (далі - Заповіт).

Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей Заповіт не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням норм чинного законодавства, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним.

Позивач вважає, що оспорюваний заповіт суттєво впливає на законні права та інтереси позивача як спадкоємця першої черги за спадкодавцем ОСОБА_4.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, надали заперечення наступного змісту. 12.01.2017 року помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4. Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області 23.08.2008 року, актовий запис № 13. Як стало відомо з позовної заяви ОСОБА_1 - доньки померлого ОСОБА_4 від першого шлюбу, існує заповіт ОСОБА_4 відповідно до якого ОСОБА_4 все своє майно начебто заповідав ОСОБА_3 Заповіт від 09.02.2010 року посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району, реєстровий № 98. Як зазначає у позовній заяві позивач, заповіт не відповідає чинному законодавству, не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням норм чинного законодавства.

Може зазначити, що всі порушення норм, які зазначила позивач грунтруються лише на її власних припущеннях, адже не бачачи заповіту, не можна судити чи був він складений з порушеннями норм та чи відповідають його форма та зміст вимогам норм чинного законодавства.

Також, спростовуючи доводи позивача про те, що заповіт не відповідає волі спадкодавця, ОСОБА_3 зазначає, що на час складання заповіту в 2010 року вона з померлим спадкодавцем проживала разом однією сім'єю, і запевняє, що на той час він знаходився в тверезому розумі, не страждав ні на які психічні захворювання та на захворювання, які б могли вплинути на стан свідомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241. ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач як повнолітня працездатна особа, не підпадає під жодну категоріє осіб зазначених в ч.1 ст. 1241, а тому не має права на частку спадщини та її законних інтересів не порушено. Виходячи з норм ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а ніяк не ущемлення прав та свобод будь-якої особи, як зазначає позивач. Тому він ніяким чином не впливає на законні права та інтереси позивача, як спадкоємця, та жодним чином не порушує її «законом охоронюваний інтерес», на який позивач посилається, при обґрунтуванні вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що жодних доказів щодо недійсності заповіту складеного ОСОБА_4 позивачем надано не було, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними та необгрунтованими.

В ч. 1 ст. 225 ЦК України зазначено, що підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Оскільки позивачкою не надано доказів того, що на момент складання заповіту заповідач не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання заповіту недійсним немає.

Крім того, прохальну частину позовної заяви позивач виклала, керуючись ст. ст. 257-258, 265 Сімейного Кодексу України, які встановлюють права баби, діда, прабаби, прадіда на спілкування з внуками, та обов'язок утримувати внуків, і ніякого відношення до визнання заповіту недійсним не мають.

Також, зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ч. 4ст. 49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року, особа яка звертається до суду щодо відмови у вчиненні нотаріусом тієї чи іншої дії, повинна надати до позовної заяви постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та притримуватися рекомендацій ВССУ викладених у листі віді6.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", в п. 1 якого йдеться про обов'язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови про видачу свідоцтва про права на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання такого свідоцтва не підтверджена належними доказами, а саме постановою нотаріуса, це може бути підставою для відмови у позові.

Представник відповідача Молочанської міської ради Запорізької області в судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення наступного змісту.

Молочанська міська рада Токмацького району Запорізької області з позовною заявою ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним не погоджується з наступних підстав:

09 лютого 2010 року до секретаря виконавчого комітету Молочанської міської ради звернувся ОСОБА_4 з проханням посвідчити від його імені заповіт.

Відповідно до статті 1251 Цивільного кодексу України «Посвідчення заповіт" посадовою особою органу місцевого самоврядування», якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноважено на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У місті Молочанськ Токмацького району Запорізької області немає нотаріуса відповідно до розпорядження міського голови від 17.10.2006 року №144 відповідальною за вчинення нотаріальних дій призначено Синицю Н.В., секретаря, виконавчого комітету Молочанської міської ради.

Відповідно до статті 37 «Про нотаріат» «Нотаріальні дії, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування» у населених пунктів уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних).

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25.03.1994 року № 22/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 року № 256/466 секретарем виконавчого комітету Молочанської міської ради Синицею Н.В. у приміщенні виконавчого комітет сплати ОСОБА_4 державного мита у розмірі 0,85 гривень було зі слів заповідача надруковано та посвідчено заповіт за реєстровим № 98. Все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та всього того, що ще буде належати йому на час смерті, а також належних йому майнових прав та обов'язків на час смерті ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заповідач секретарем виконкому був ознайомлений зі статтями 1235, 1241, 1274, 1276, 1307 Цивільного кодексу України, особисто прочитав та особисто підписав заповіт.

Особу ОСОБА_4 секретарем виконкому було встановлено за його паспортом, він розумів значення своїх дій, відповідав за свої дії, волевиявлення його було вільним.

Заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за номером 48917409.

Таким чином заповіт відповідає чинному законодавству, підстав вважати його недійсним немає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацька районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4.

Після смерті батька позивачу стало відомо, що існує заповіт від 09 лютого 2010 року згідно якого ОСОБА_4 на користь відповідача заповів все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті, та те, на що він матиме право за законом, що був посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району, реєстровий номер 98.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України, в тому числі Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Як передбачено ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як передбачено ч.1ст.1243 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед цим.

Позивач вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей Заповіт не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням норм чинного законодавства, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним. Оспорюваний заповіт суттєво впливає на законні права та інтереси позивача як спадкоємця першої черги за спадкодавцем ОСОБА_4.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Суду не надано доказів, що заповіт не відповідає волі спадкодавця та складанней з порушення чинного законодавства.

З огляду на викладене та аналізуючи зміст заповіту, суд приходить до висновку, що форма заповіту від 09.02.2010 року, який складено ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 посвідчений секретарем Молочанського міськвиконкому Токмацького району, зареєстрований в реєстрі за №98, відповідає вимогам, встановленим ст.1247 ЦК України, тобто спірний заповіт підписаний заповідачем, посвідчений уповноваженою особою сільської ради, в заповіті зазначено місце, дата та час складання заповіту, а також є відмітка про те, що зміст ст. ст.1235, 1241, 1254 Цивільного кодексу України заповідачеві роз'яснено, відомості про заповіт внесені до Спадкового реєстру.

Відповідно до частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацька районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: