Ухвала іменем україни
24 травня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (провонаспупником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6 укладено договір кредиту № 10-29/3114. Згідно з умовами вказаного договору банк зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 273 350 доларів США з графіком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1.1 договору кредиту, та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 20 березня 2017 року, зі сплатою 12,5 % річних.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди про внесення змін до договору кредиту, якими розмір плати за користування кредитом поступово збільшився до 27 % річних, а кінцевий термін повернення заборгованості продовжено до 20 березня 2022 року.

30 січня 2015 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту, яким змінено оплату основного боргу та нарахованих процентів, крім того, встановлено процентну ставку у розмірі 1 % річних протягом шестимісячного строку з дати підписання договору про внесення змін, після спливу вказаного строку, з 30 липня 2015 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі та за правилами, визначеними у договорі кредиту на дату укладення цього договору про внесення змін.

Однак відповідачем порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення станом на 11 січня 2016 року простроченої заборгованості у розмірі 3 915 931 грн 58 коп, яку банк просив стягнути із відповідача, а також судові витрати у справі.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 10-29/3114 в розмірі 3 915 931 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_6 умови кредитного договору не виконав, заборгованість за кредитним договором не повернув, станом на 11 січня 2016 року допустив утворення заборгованості у розмірі 3 915 931 грн 58 коп., яка відповідно до положень ст. ст. 549, 610, 611 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

Такі висновки судів є обґрунтованими та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судами встановлено, що 21 березня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір кредиту № 10-29/3114. Згідно з умовами вказаного договору банк зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 273 350 доларів США з графіком повернення кредиту, передбаченим п. 1.1.1 кредитного договору та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 20 березня 2017 року, зі сплатою 12,5 % річних.

08 листопада 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до кредитного договору, якою погодили, що залишок заборгованості за кредитом станом на дату укладення додаткової угоди складає 221 024 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами - 16 761,92 доларів США. Встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,68 % річних. Встановлено, що погашення залишку кредитної заборгованості, починаючи з дати укладення договору, здійснюється до 10 числа кожного місяця згідно з графіком, що додається. Кінцевим терміном повернення заборгованості є 20 березня 2022 року.

13 вересня 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до кредитного договору, якою змінили валюту кредиту і перевели суму кредиту - 262 126,09 доларів США в гривню в розмірі 2 104 872 грн 50 коп. Встановлено новий графік погашення кредиту і плаваючу процентну ставку за кредитом із 01 вересня 2012 року.

30 січня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про внесення змін № 2 до кредитного договору, яким встановлено розмір заборгованості позичальника за кредитом у сумі 2 104 872 грн 50 коп. та процентами, що нараховані станом на 30 січня 2015 року в сумі 1 279 120 грн 37 коп.; також 30 січня 2015 року сторони встановили графік погашення кредиту та графік погашення відстрочених до сплати процентів.

Відповідач умови кредитного договору з додатками та змінами до нього не виконав, допустив утворення заборгованості, яка станом на 11 січня 2016 року склала 3 915 931 грн 58 коп з яких: 2 104 872 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 508 111 грн 06 коп. - заборгованість за відсотками, 24 657 грн 88 коп. та 218 768 грн 08 коп. - пеня, 23955 грн 95 коп. - інфляційні витрати за кредитом - 23955 грн 95 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками - 35 566 грн 11 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що відповідач ОСОБА_6 умови кредитного договору з відповідними додатками та змінами до нього не виконує, своєчасно суму заборгованості не сплачує, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3 915 931 грн 58 коп.

Суду не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором (ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України), висновки суду відповідають встановленим у справі обставинам.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходить поза межами компетенції суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович