АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 757/39207/16-ц
№ апеляційного провадження:22-/796/7412/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

28 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Майданець К.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист честі гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 відомості, поширені ОСОБА_4, а саме:

Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства.

Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів.

Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством.

Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств.

Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.»

Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації Президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

Зобов'язано ОСОБА_4 за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену стосовно ОСОБА_5, шляхом розміщення на сайті www/ukrinform.ua оголошення резолютивної частини рішення у цій справі.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час прес-конференції, Міністром економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_4 поширено інформацію, яка стосується безпосередньо позивача та яку він вважає, недостовірною та такою, що порочить, принижує його честь і гідність як громадянина України та завдає шкоди його діловій репутації.

Зазначив, що відповідач у своїй промові, автором якої є особисто з нагоди своєї відставки зазначив наступне: «Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства. Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів. Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством. Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств. Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.» Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації Президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача відомості, поширені ОСОБА_4, а саме: «Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства. Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів. Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством. Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств. Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.» Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації Президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

Також просив суд зобов'язати відповідача за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену стосовно позивача шляхом розміщення на сайті www/ukrinform.ua оголошення резолютивної частини рішення у цій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час прес-конференції, Міністром економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_4 поширено інформацію, стосовно позивача, а саме: «Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства.

Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів.

Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством.

Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств.

Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.»

Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до Конституції України, життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Також з матеріалів справи вбачається, що Національним антикорупційним бюро в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000084 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 статті 364 КК України.

Згідно листа Спеціальної антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України від 22 квітня 2016 року адресований Голові депутатської фракції партії «Блок Петра Порошенка» Народному депутату України ОСОБА_7, за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000037, твердження ОСОБА_4, висловлені для преси, щодо вчинення на нього також незаконного впливу з боку позивача свого підтвердження не знайшли. Покази з цього приводу щодо фактичних, за яких, на його думку, вчинено тиск, не підтверджують його висловлювання у заяві для преси.

Згідно з частинами 1-3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відбулося поширення недостовірної та неправдивої інформації, якою звинувачують позивача у здійсненні тиску та втручання в діяльність Відповідача.

Зобов'язуючи відповідача спростувати дану інформацію шляхом розміщення на сайті www/ukrinform.ua оголошення резолютивної частини рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що така інформація була поширена через сайт Укрінформ (www/ukrinform.ua).

Проте, повною мірою погодитись з таким висновком суду не можна.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000037 містить чітку вказівку про те, що обвинувачений ОСОБА_8, здійснюючи протиправне втручання у діяльність відповідача посилався на народного депутата України ОСОБА_5, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даній інформації не міститься фактичних даних щодо вчинення позивачем злочинів, ОСОБА_5 у даній справі має статус свідка, а з контексту виступу відповідача слідує, що у спірних тезах має місце лише критика дій позивача з використанням певних мовних засобів, тобто спірні вислови є оціночним судженням, а не фактичним твердженням, які підлягають доведенню під час судового розгляду.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 поширені відомості щодо ОСОБА_5: «Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства.

Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів.

Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством.

Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств.

Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.»

Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації Президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

З даної інформації вбачається, що відповідач фактично здійснював тиск на депутатів фракції щодо підготовки документів про відставку відповідача та блокування його роботи на посаді міністра.

На підтвердження своїх доводів відповідач посилається на обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000037 за обвинуваченням ОСОБА_8, на електронні повідомлення депутатів, що спростовує доводи апеляційної скарги, що поширена ним інформація є його оціночними судженнями.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Як зазначалося вище, у кримінальному провадженні № 000037 за обвинуваченням ОСОБА_8 ОСОБА_5 має статус свідка, будь-яких фактичних даних про його протиправне втручання у діяльність відповідача суду не надано.

Також виходячи з аналізу Закону України «Про статус народних депутатів України», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що народні депутати України при виконанні своїх обов'язків є незалежними та не можуть бути підконтрольними чи підзвітними керівництву фракції, а тому твердження відповідача щодо взаємовідносин контролю з боку позивача стосовно інших депутатів політичних партій є безпідставними та необґрунтованими.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що вищезазначена інформація містить недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол, поширена інформація нічим не підтверджується, а тому, є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами представників апелянта, що ОСОБА_4 проводив прес-конференцію як Міністр економічного розвитку і торгівлі України, а тому є неналежним відповідачем у даній справі, а відповідачем має бути Міністерство, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у даному випадку виступав не від імені юридичної особи, а тому є належним відповідачем у справі.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладені у Постанові від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачем, у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК України.

У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Разом з цим, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, застосував до спірних правовідносин ч. 3 ст. 277 ЦК України, яка виключена на підставі Закону № 1170-VII від 27 березня 2014 року.

Крім того, зобов'язуючи відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на сайті www/ukrinform.ua оголошення резолютивної частини рішення у цій справі, суд першої інстанції не вмотивував даний висновок.

Як роз'яснено у п. 12 Пленуму Верховного Суду України, викладені у Постанові від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 будь-яких вимог до власника веб-сайту www/ukrinform.ua щодо розміщення та спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача не висував.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, відтак, суд не може вирішувати питання щодо прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у розгляді справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, поширену ОСОБА_4, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню, вимоги про спростування відповідачем за власний рахунок недостовірної інформації шляхом розміщення на сайті www/ukrinform.ua оголошення резолютивної частини рішення у цій справі,підлягають задоволенню частково - лише в частині спростування за власний рахунок недостовірної інформації, поширеної відносно ОСОБА_5, в той же спосіб, в якій вона була розповсюджена.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 відомості, поширені ОСОБА_4 : «Будучи представником політичної влади, яка висунула мене на посаду Міністра, в останні місяці він (ОСОБА_5) зробив багато, що б блокувати мою роботу і роботу всього Міністерства.

Спочатку підконтрольні депутати ОСОБА_5 від БПП розробили постанову про мою відставку, передали її партії «Відродження», та ті в результаті за кілька місяців зібрали аж 18 голосів.

Протягом року ОСОБА_5 активно лобіював своїх людей на посаду генерального директора Укрхімтрансаміак. ОСОБА_5 маючи безпосередній інтерес до цієї компанії, де замість того що б скинути регіонала ОСОБА_10, завів своїх людей, які в підсумку спільно керують цим підприємством.

Депутати від БПП підконтрольний ОСОБА_5 тиснув на призначення в Укрзовнішінформ, підприємства порошкової металургії, Національного агентства акредитації України та кілька інших підприємств.

Кульмінацією цього кадрового свавілля і бажання повного підпорядкування потоків стало бажання мати свого зама в Міністерстві економіки, що відповідатиме за Нафтогаз та інші державні підприємства. Кандидат, в результаті, 2 дня назад, приніс повний пакет документів для призначення і заявив: «Я ваш новий зам. Я в команді ОСОБА_5 та моя кандидатура узгоджена на верху.»

Після цього мені надійшов дзвінок з Адміністрації Президента з настійною рекомендацією взяти цю людину а так само ще одного на посаду зам міністра і по обороні……».

Зобов'язати ОСОБА_4 за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену відносно ОСОБА_5, в той же спосіб, в якій вона була розповсюджена.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 551 грн. 21 коп. судового збору.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді