28.09.2017 Справа № 363/1251/17
28 вересня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Котлярової І.Ю.,
при секретарі Палій Л.О.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Мар`яна Несторовича, треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Мар`яна Несторовича, треті особи ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що 30.06.2016р. близько о 19.00 год. в смт. Димер, Вишгородського району Київської області, по вул. Соборна, гр. ОСОБА_2 Мар`ян Несторович керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», держаний номер НОМЕР_1 під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mitsubishi Lancer», держаний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачу. В результаті зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим в свою чергу завдано матеріальної шкоди. Оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнана постановою Вишгородського районного суду Київської області, тому позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 3706 гривень 21 копійок та витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача у судове засідання не зявився,надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.
Відповідач у судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того, повідомлення про виклик відповідача було розміщено шляхом оголошення у пресі, а саме у газеті «Час Київщини» № 35 (278) від 07.09.2017 року.
Треті особи у судове засідання не зявлялись, причини неявки суду не повідомляли.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.06.2016р. близько о 19.00 год. в смт. Димер, Вишгородського району Київської області, по вул. Соборна, гр. ОСОБА_2 Мар`ян Несторович керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», держаний номер НОМЕР_1 під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mitsubishi Lancer», держаний номер НОМЕР_2. В результаті зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим в свою чергу завдано матеріальної шкоди (а.с. 9).
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 18.07.2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 363/2572/16-п винним у скоєні згаданого ДТП був визнаний відповідач ОСОБА_2 Мар`яна Несторовича (а.с. 9).
У відповідності до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області у судовому засіданні доказуванню не підлягають, а саме щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.
Відповідно до статей 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Автомобіль «Mitsubishi Lancer», держаний номер НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 764979 (а.с. 7-8).
Згідно звіту про оцінку транспортного засобу, складеного оцінювачем «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», розмір матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», держаний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 04.08.2016 року становить 5131,29 грн., за вирахуванням франшизи за договором 4131,29 грн. (а.с. 11-22).
На підставі вказаного звіту, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_1, було виплачено суму страхового відшкодування 4131,29 гривень (а.с. 23).
Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних робіт № 38 від 18.11.2016р., сума ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», держаний номер НОМЕР_2 складає 7837,50 гривень (а.с. 25-30).
Таким чином різниця між виплаченим страховиком відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту складає 3706,21 гривень. З цього приводу, ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 заяву про стягнення шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою у досудовому порядку, однак, заява залишилась без уваги (а.с. 31-35).
Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відповідно до п.4 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.
Таким чином, позовні вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_2 різниці між страховою виплатою та реальною вартістю ремонту автомобіля у розмірі 3706,21 гривень є обґрунтованими.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у звязку із чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору, у розмірі 640,00 гривень.
Враховуючи викладене та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, зі змінами, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, ст. ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 Мар`яна Несторовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 3706 (три тисячі сімсот шість) гривень 21 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 Мар`яна Несторовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Київської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: І.Ю. Котлярова