РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5385/16-ц

пр. № 2/759/391/17

14 березня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Київської міської ради, Головного територіального управління юстиції в м.Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової Анастасії Григорівни про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та була зареєстрована в АДРЕСА_2. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що він не знав про смерть дружини. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Заповіту померла не залишив тому спадкування відбувається відповідно до закону. Позивачка є спадкоємцем першої черги. Тому 21.09.2015 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено так як ним пропущено строк звернення з даною заявою. Тому просить суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини.

Придставник позивача в судовому засіданні, позов підтримав, просила задовольнити.

Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час розгляду повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника не подавало.

Головне управління юстиції у м. Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. у судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність її не подала.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши надані ним докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла дружина позивача ОСОБА_4,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.7).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить із наступних положень закону. Так, у відповідності дост. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно дост.1222 ч.1 ЦК Україниспадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК Україниспадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подавала до нотаріальної контори заяви.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленогостаттею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У той же час, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.

Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування.

Виникнення у нього права на спадкування за законом, залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за законом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за заповітом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину і в порядку спадкування за законом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Виписане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка заст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

Згідно буквального її сприйняття, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб спадкувати , позивач, у встановлений законом строк, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте він цього не зробила.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивачк вчини дії, які б свідчили про прийняття нем спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом.

ОСОБА_2 просить встановити йому додатковий строк строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_4

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що він не знав про смерть дружина, а дізнався про це лише на початку 2015 року, строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив.

Подання заяви про відмову від спадщини є правом спадкоємця, а її відсутність не може підтверджувати або спростовувати наявність у спадкоємця волевиявлення щодо прийняття спадщини.

Згідност. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК Українивстановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»роз"яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка не надала.

Обєктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій по з»ясування змісту заповіту чи поданню до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті дружини не було.

Враховуючи викладене позивачу слід відмовити в задоволенні позову у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215,224-228, 218, 292 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Київської міської ради, Головного територіального управління юстиції в м.Києві в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової Анастасії Григорівни про надання додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: