Справа № 222/464/17
Провадження № 2/222/234/2017
У Х В А Л А

Про залишення позовної заяви без руху

02 червня 2017 року Суддя Володарського районного суду Донецької області Подліпенець Є.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 58500 грн., оскільки він в 2016 році надав відповідачу для ремонту транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21070, держномер АН 8168 АХ, при цьому сплатив відповідачу 8500 грн. для придбання необхідних запчастин, але до теперішнього часу автомобіль останнім не відремонтовано та місце знаходження автомобіля не відоме.

Проте, дана позовна заява не може бути прийнята до розгляду Володарського райсуду та на підставі ст. 121 ЦПК України підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, ч.5 ст. 119 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору при подачі фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 (640 грн.) та не більше 5 (8000 грн.) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року в якому відповідна заява подається до суду (1600 грн.).

Ціна позову по даній справі складає 58500 грн., а тому позивач при зверненні до суду повинен був сплатити судовий збір в розмірі 640 грн., чого ним зроблено не було.

В позовній заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору з огляду на положення ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Проте, вказане посилання є необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Аналогічні положення містились в п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015 року), яким було передбачено, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України «Про судовий збір» було викладено в новій редакції, згідно якої не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

Таким чином, пільги щодо сплати судового збору споживачами за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, скасовано згідно Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року, який є спеціальним законом, що регулює відносини в сфері сплати судового збору, та прийнятий пізніше, ніж вказаний вище Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, в ухвалах Верховного Суду України від 01.07.2016 року по справі № 6-1566ц16, а також від 04.07.2016 року по справі № 6-1206ц16.

Так, Верховним Судом України зазначено, що оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону. За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», вбачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав, не відносяться до субєктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях.

Крім цього, слід зазначити, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. Виконавець - субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Як вбачається із змісту позовних вимог, відповідач по справі ОСОБА_2 не є субєктом господарювання, а тому вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди не є такою, що повязана із захистом прав споживачів.

З огляду на викладене, на підставі ст. 121 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 640 грн., з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк 5 (пять) днів з моменту отримання копії даної ухвали для виправлення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви надіславши на його адресу копію цієї ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що у разі невиконання вимог суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.О. Подліпенець