АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівМазурик О.Ф., Шебуєвої В.А.
при секретаріСинявському Д.В.
за участю: представника позивача Скорицького А.М.,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.09.08 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір на купівлю автотранспортного засобу № 6806558, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 20 315 доларів США терміном до 05.09.15 року із сплатою 13,99 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки №6806727 від 05.09.2008 р. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконують, кредит та відсотки не сплачують. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість за кредитним договором у сумі 46 269, 10 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 462, 69 грн.

№ справи 754/9033/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1015 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що порука ОСОБА_7 припинилась в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивачем протягом шести місяців з моменту настання строку погашення зобов'язання, тобто до 13.08.2010 р. не було пред'явлено вимоги до поручителя. Так, пред'явивши вимогу про дострокове повернення суми кредиту, кредитор змінив строк виконання зобов'язання та звернувшись з вимогою про стягнення боргу 22.05.2014 року не врахував, що строк пред'явлення вимоги до поручителя минув. Крім того, вказувала на те, що уступка права вимоги може мати місце тільки в межах строку, що залишився в тому обсязі і на тих умовах, що існували на момент переходу цих прав, а судом першої інстанції не було досліджено доказів, що свідчать про вимогу дострокового повернення кредиту. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 05.09.08 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір на купівлю автотранспортного засобу № 6806558, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 20 315 доларів США терміном до 05.09.15 року із сплатою 13,99 % річних.

05.09.08 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки, за умовами якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання боржником зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі.

16.07.13 року ТОВ «АНСУ» та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» укладено договір відступлення права вимоги № 1034/44, у зв'язку із чим право вимоги кредитної заборгованості за договором відступлені ТОВ «АНСУ».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з вимог ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України про те, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та ч. 1 ст. 554 ЦК України, про те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що станом на 22.05.14 року за відповідачами існує заборгованість у сумі 46 269,10 грн., відповідачі умови кредитного договору в повному обсязі не виконали, кредит не виплатили, відсотки за користування кредитом не сплатили, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до матеріалів справи, 10.02.2010 р. ОСОБА_10 направлено вимогу-повідомлення про усунення порушень кредитного договору /а.с.92/.

Так, судом першої інстанції не було враховано, що порука ОСОБА_7 припинилась в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивачем протягом шести місяців з моменту настання строку погашення зобов'язання, тобто до 13.08.2010 р. не було пред'явлено вимоги до поручителя.

Так, пред'явивши вимогу про дострокове повернення суми кредиту, кредитор змінив строк виконання зобов'язання, звернувшись з вимогою про стягнення боргу 22.05.2014 року не врахував, що строк пред'явлення вимоги до поручителя минув.

Крім того, колегія суддів вказує на те, що ані ТОВ «АНСУ», якому було передано право вимоги, ані ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», на вимогу апеляційного суду / а.с. 171-172, не надали матеріали кредитної справи для підтвердження або спростування доводів того, що строк звернення з вимогою до поручителя не пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Зважаючи на припинення поруки ОСОБА_7 з 13.08.2010 р., вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_8 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 269, 10 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 462, 69 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року - скасувати та постановити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 269, 10 гривень, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 462, 69 гривень.

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: