Справа № 638/5860/17
Провадження № 2/638/3175/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Шишкіна О.В.,

секретарів: Голуб Ю.О., Перегудової В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 2111440, рік випуску 2012, номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого Центр 6342 06.08.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 серпня 2016 року позивач придбав у відповідача автомобіль марки ВАЗ, модель 2111440, рік випуску 2012, номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого Центр 6342 06.08.2016 року. На вказаний автомобіль було оформлено довіреність приватним нотаріусом ХМНО Орловою О.М., реєстровий №619 та отримано розписку щодо розрахунку за придбаний автомобіль. Вартість авто складала еквівалент 2400 дол.США, що складає 68 400 грн.. Позивачем було втрачено видану довіреність, за місцем реєстрації відповідача знайти її не вдалося, засобів зв'язку з відповідачем було втрачено разом із телефоном.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача вимоги позову визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа в судовому засіданні 30.05.2017 року проти позову не заперечував. В подальшому в судові засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності й взаємозв'язку, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 08.08.2016 року ОСОБА_2 було надано довіреність, якою на підставі усного договору доручення уповноважено ОСОБА_1 експлуатувати та продати від її імені належний їй автомобіль марки ВАЗ, моделі 211440, випуску 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1. Для цього надано право керувати вказаним автомобілем, представляти її інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах Національної поліції, у тому числі патрульної поліції, органах Державтоінспекції, сервісних центрах МВС, Центрах надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, ао в будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля, при необхідності зняти автомобіль з обліку в уповноважених органах чи поставити на облік у встановлені законом строки; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, в тому числі про належність автомобіля їй на праві приватної особистої власності, дублікат реєстраційного документа у випадку його втрати, отримати тимчасовий реєстраційний талон, укладати від її імені договір купівлі-продажу автомобіля, визначаючи умови та ціну на умовах їм відомих, одержувати належні їй за цим договором грошові суми; укладати договори обов'язкового страхування цивільної відповідальності, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час управління автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, отримувати страхові відшкодування; користуватися автомобілем за кордоном; вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю.

Зазначена довіреність видана без права передоручення строком на шість місяців з правом виїзду за кордон та дійсна до 08.02.2017 року.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловою О.М. та зареєстрована у реєстр за №619.

Належність автомобіля марки ВАЗ, моделі 211440, випуску 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 підтверджується даним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого Центром 6342.

Згідно копії наданої суду розписки від 08.08.2016 року ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі еквівалентній 2400 дол.США від ОСОБА_1 за автомобіль, який належить їй на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМУ від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а у разі зняття з обліку транспортного засобу йому видається також копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Сукупність всіх перелічених дій свідчить про перехід права власності на транспортний засіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що вказаний транспортний засіб належить йому на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 на його ім'я, якою йому було передано усі повноваження власника автомобіля, а також остання сама передала йому автомобіль, а тому позивач вважав, що є всі підстави для визнання права власності на автомобіль.

Разом з тим, не може бути підставою для визнання права власності наявність довіреності (чи передоручення), оскільки при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається.

За ст.237 ЦК України одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю.

Відповідно до ч.3 ст.244 та ч.3 ст.238 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах.

Отже, видачу генеральної довіреності на транспортний засіб не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Також, в порушення пп.7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач не перереєстрував спірний транспортний засіб на себе, щоб могло свідчити про набуття ним права власності.

Щодо копії розписки про отримання ОСОБА_2 коштів за проданий нею автомобіль, то ця розписка, на яку позивач посилається як доказ укладення договору купівлі-продажу, не відповідає вимогам частини 5 статті 656 ЦК України, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, а тому не може бути підставою для набуття ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб у розумінні ст.ст.328, 334 ЦК України.

За таких обставин, суд критично оцінює посилання позивача на те, що він фактично прибдав спірний автомобіль у власність, купивши його у відповідача та розплатившись з нею за автомобіль. А сам факт придбання позивачем спірного майна у власність у судовому засіданні належними і допустимими доказами не підтверджена, тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 84, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя О.В.Шишкін