Справа № 496/4578/16-ц
Провадження № 2/496/646/17
31 травня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Дранікова С.М.
при секретарі - Рядновій А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки на праві приватної власності, суд -
Представник позивача до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій наполягав на задоволенні позовних вимог і просив справу слухати у його відсутність.
Представники третіх осіб до судового засідання не зявились, одних пояснень по справі не надали.
Відповідач та співвідповідач в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
15.07.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про заміну стягувана з ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_4» на його правонаступника ТОВ «Українська факторингова компанія» у справі № 2- 862/10.
Згідно іпотечного договору від 25.10.2007 року що посвідчений ОСОБА_4 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 9960, в реєстрі заборон № 4, зазначено, що предмет іпотеки стане власністю іпотекодавця після отримання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 250 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченої ОСОБА_7 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 25.10.2007 року за р. № 9956, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 2445124.
Отже, ОСОБА_1 всупереч умовам іпотечного договору від 25.10.2007 року не зареєструвала за собою право власності у державному земельному кадастрі.
Відповідно до абз. 2 п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі змінами та доповненнями, вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо).
Відповідно до ст. 125 ЗКУ право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.
Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підляг нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст. 334 ЦК України передбачено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно п. 5.1 розд. 5 Іпотечного договору, у разі порушення Боргового зобов'язання, умов Кредитного договору або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст.7 цього ж Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.
Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Така ж позиція викладена і в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", де указано, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- заставодержателя.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ЗУ «Про іпотеку», ст. 10,32, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 334, 657 ЦК України, суд -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки на праві приватної власності задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання відповідачем його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.
Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_8