Справа № 754/6872/17
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Шевчук О.П. вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшов вищезазначений позов.

Оглянувши матеріали справи вважаю, що дана справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Предметом позову є визнання права власності на об'єкти нерухомого майна - на частину будинку АДРЕСА_1 та рухоме майно - автомобіль, грошові кошти.

Частиною 1 статті 114 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено судам, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про те, що позов подано до Деснянського районного суду м. Києва з порушенням правил виключної підсудності, справа підлягає розгляду судом по місцю знаходження нерухомого майна - Носівським районним судом Чернігівської області.

Відповідно статті 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що зостановлюється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 114, 115 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно повернути з додатками позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя