Справа № 515/649/17
Провадження № 2/515/1089/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради Одеської області

про визнання права власності на гараж,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2017 року ОСОБА_3 предявив вказаний позов, посилаючись на наступні обстави- ни.

У серпні 1985 року він звернувся до Татарбунарської міської ради Одеської області з заявою про виділ йому земельної ділянки площею 20 кв.м для будівництва гаражу за рахунок присадибної ділянки гр-ки ОСОБА_4, яка надала свою згоду. Виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради № 217/6 від 22.08.1985 р. прийнято рішення про виділення йому земельної ділянки площею 20 кв.м для будівництва гаражу по вул.Лесі Українки (колишня Котовського),12-а у м.Татарбунари Одеської області. Будівництво гаражу ним було завершено у 1987 році, що підтверджується тех- нічною документацією КП «Татарбунарське БТІ та РОН». З метою реєстрації вказаного гаражу він звернувся до Державного реєстратору відділу з надання адміністративних послуг Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, як передбачено чинним законодавством України. Однак, 13.04.2017 р. державним реєстратором йому було відмовлено у державній реєстрації прав у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж, йому було рекомендовано звернутися до суду. Зважаючи на вказане, просив визнати за ним право власності на спірний гараж.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечу- вав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копії заяви (а.с.12) вбачається, що 03.08.1985 р. позивач звернувся до голови Татарбунарської міської ради з проханням про виділення йому земельної ділянки площею 20 кв.м. для будівництва гаражу за рахунок присадибної ділянки гр-ки ОСОБА_4, яка надала на те свою згоду, що підтверджується розпискою (а.с.11).

Виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області прийнято рішення № 217/б від 22.08.1985 р. про виділення земельної ділянки площею 20 кв.м по вул.Котовського,10 у м.Татарбунари - ОСОБА_3, для будівництва гаража за рахунок земельної ділянки ОСОБА_4 (копія на а.с.13).

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого за станом на 31.01.2017 р. (а.с.5-7), позивачем замовлено технічну документацію на гараж № 3 по вул.Лесі Українки (в минулому Ко- товського), 12-а у м.Татарбунари Одеської області, побудований у 1987 році.

Згідно довідки Татарбунарського БТІ від 03.04.2017 р. (а.с.8) вартість спірного гаража складає 59681 грн.

Позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на гараж № 3, який розташова- ний по вул.Лесі Українки (колишня Котовського),12-а у м.Татарбунари Одеської області на підста- ві п.41 Порядку державної реєстрації речових права на нерухоме майно та їх обтяжень, затверд- женого Постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127 та ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що слідує з повідомлення державного реєстратору відді- лу надання адміністративних послуг Татарбунарської райдержадміністрації від 13.04.2017 р. (а.с. 9).

Довідкою виконавчого комітету Татарбунарської міської ради № 263 від 22.03.2017 р. (а.с.10) підтверджується, що на підставі розпорядження міського голови від 18.02.2016 р., вулицю Котов- ського у м.Татарбунари Одеської області перейменовано на вулицю ОСОБА_5, без зміни ну- мерації будівель.

Відповідно до статей 316-321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непо- рушним.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) осо- бою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завер- шення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття неру- хомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права при- ватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнан- ня права власності на майно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на неру- хоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав прово- диться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, які видані до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією.

Зідно п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на під- ставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на не- рухоме майно.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належить гараж № 3 по вул.Лесі Українки (в минулому Котовського),12-а у м.Татарбунари Одеської області, будівництво якого закінчено ще у 1987 році, але державну реєстрацію вказаного майна неможливо провести за відсутністю свідо- цтва про право власності на нерухоме майно.

Отже, за позивачем може бути визнано право власності на гараж № 3 по вул.Лесі Українки (в минулому Котовського), 12-а у м.Татарбунари Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316-321, 331, 392 ЦК України, ст.ст.58-60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Татарбунарської міської ради Одеської обла- сті про визнання права власності на гараж задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, який народився 21.12.1955 року в с.Зарічне Татар- бунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на га- раж № 3 по вул.Лесі Українки (колишня Котовського), 12-а у м.Татарбунари Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідан- ні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Тимошенко