САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Провадження № 2/206/629/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Береза І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та уточнивши позовні вимоги просить, стягнути з відповідача на її користь ? частину від фактично понесених нею додаткових витрат, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей, розвиваючими, психологічними, коригуючими заняттями із їх малолітнім сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.09.2016р. по 30.04.2017р. у сумі 19200 грн., стягнути з відповідача на її користь ? частину від майбутніх періодичних додаткових витрат, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей, розвиваючими, психологічними, коригуючими заняттями із їх малолітнім сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2400 грн. на місяць, додаткові витрати стягувати постійно, до 30.09.2019р., з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 03.09.2010 року вона та відповідач одружились. Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя між нею та відповідачем не склалося. Близько шести місяців потому відповідач пішов з сімї та зараз проживає окремо. Дитина зареєстрована та проживає спільно з нею. Відповідач ухиляється від виконання обовязків з утримання дитини. Внаслідок психологічних травм, які завдав відповідач, дитина погано розмовляє, страждає на розлади психіки, замкнута в собі, а тому вона вимушена організовувати дитині додаткові заняття з логопедом, розвиваючі, психологічні, корегуючи заняття в центру розвитку та творчості «Мозаїка», в наслідок чого, несе постійно додаткові витрати.

Представник позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що її довіритель отримує заробітну плату в розмірі 4-5 тисяч гривень та сплачує з неї позивачу аліменти на утримання дитини. Абсолютно надуманими є посилання позивача, що відповідач завдав дитині якусь психологічну травму. Позивачем не доведено факт існування особливих обставин, які викликають необхідність несення додаткових витрат на дитину, а також їх розмір. Долучені позивачем квитанції на підтвердження понесених додаткових витрат викликають сумніви в їх достовірності.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 7 липня 2013 року народився ОСОБА_4. Батьком в свідоцтві про народження записаний відповідач ОСОБА_3, а матірю позивач ОСОБА_2 (а.с.7).

В теперішній час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Таким чином, для стягнення додаткових витрат потрібні виняткові обставини, які мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи міститься дві довідки за підписом лікаря дитячого медичного центру ОСОБА_5 від 28.10.2016 року та від 03.02.2017 року. Так в першій довідці зазначено, що дитина ОСОБА_4,07.07.2013 року перебуває на «Д» обліку з діагнозом: «Часті простудні захворювання, вальгусна деформація нижніх кінцівок, синдром мінімальних мозкових дисфункцій». Дитина потребує курсів масажу, вітамінотерапії, ортопедичного взуття, занять з логопедом, психологом. В другій довідці діагноз дитини зазначений такий самий, однак, окрім вже перелічених потреб дитини, лікар зазначає ще про потребу в розвиваючих заняттях (англійській мові, ліпки, гімнастиці, творчості) (а.с.38,94).

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так на думку суду витрати, які понесла ОСОБА_2 на заняття дитини із англійської мови, гімнастики, творчості, пісочної терапії, розвиваючих занять , не є додатковими витратами на утримання дитини, тому що ці витрати не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а відносяться до витрат по утриманню дитини та входять до складової частини аліментів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ці витрати є необхідними та викликаними особливими обставинами.

Так не надано будь-яких доказів стосовно того, що у дитини ОСОБА_4 є особливі здібності у англійській мові або гімнастиці чи в ще якомусь виді творчості.

Щодо додаткових витрат на заняття з логопедом та психологом, то вони також не підлягають стягненню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, на які вказують ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Так копії квитанцій до прибуткового касового ордера, надані позивачем на підтвердження сплати грошових коштів за заняття з логопедом та психологом, не оформлені у встановленому законом порядку, більшість квитанцій заповнена на бланку з одним і тим же номером штрих коду (303010093), на інших квитанціях такий штрих код взагалі відсутній.

До того ж, суми, які були сплачені за квитанціями у відповідні місяці не співпадають з сумами зазначеними в актах приймання-передачі наданих послуг, а саме за квитанціями в вересні 2016 року сплачено 2400 грн., а за актом 4800 грн., за квитанціями у листопаді 2016 року сплачено 3360 грн., а за актом 4800 грн., за квитанціями в грудні 2016 року сплачено 2880 грн., а за актом 4800 грн., за квитанціями в січні 2017 сплачено 2880 грн., а за актом 4800 грн.

Що стосується вимог про стягнення щомісячних додаткових витрат, то підстав для їх задоволення суд не вбачає.

Як свідчать матеріали справи, позивачка надала суду лише дві медичні довідки про стан здоровя дитини, однак направлення на лікування, що потребуватиме в майбутньому додаткових витрат чи якихось документів, які б свідчили про доцільність їх фінансування, суду надано не було.

До того ж, самого розрахунку або обґрунтування необхідності майбутніх витрат позивачем також наведено не було.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем не доведені, а тому відповідно не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко