Ухвала

іменем україни

24 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 30 вересня 2008 року № NKXRF714740326 ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5 273 грн зі сплатою 5,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 15 серпня 2013 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 58 957 грн 80 коп., з якої: 5 273 грн заборгованість за кредитом, 158 грн 83 коп. заборгованість з відсотків за користування кредитом, 1 566 грн 07 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом, 48 676 грн 20 коп. пеня та штрафів: 500 грн штраф (фіксована частина), 2 783 грн 70 коп. штраф (процентна складова). Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» з огляду на пропущення останнім строку звернення до суду, про застосування якого ОСОБА_4 до суду першої інстанції була подана відповідна заява (а. с. 92-94 ). При цьому судами було встановлено, що в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт), наявних у матеріалах справи, відсутній підпис ОСОБА_4, а тому ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Також встановлено, що у заяві позичальника від 30 вересня 2008 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не має. Отже, враховуючи умови договору та те, що останній платіж на погашення заборгованості відповідач повинен був здійснити у строк до 15 листопада 2009 року, а з позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 20 листопада 2013 року, суди зробили правильний висновок щодо пропущення останнім трирічного строку звернення до суду із цим позовом.

Такий висновок судів відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 та від 1 липня 2015 року № 6-757цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко
О.В. Ступак

Колегія суддів: