Справа № 577/2286/17
Провадження № 6/577/80/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2017 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Олійник В.П.,

державного виконавця Білоус О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області подання державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській облас ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2015 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки Наталії, яка народилася 19 листопада 1996 року, та продовжує навчання, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, а саме, до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 11 972 грн 49 коп. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Конотопському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходиться виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області 25 лютого 2016 року у цивільній справі № 577/220/15-ц (провадження № 2/577/166/15) з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої доньки Наталії, яка народилася 19 листопада 1996 року, на період її навчання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 30 червня 2018 року. Постановою державного виконавця від 2 березня 2015 року за вказаним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження № 46712042. Однак від виконання рішення суду боржник ОСОБА_2 ухиляється, аліменти не сплачує, у зв»язку з чим станом на 1 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 щодо сплати аліментів становить 11 972 грн 49 коп. ОСОБА_2 не працює та у нього відсутні інші джерела доходів, а також у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а на належний йому житловий будинок № 40 по вул. Молодіжній в сел. Широке Снігурівського району Миколаївської області стягнення не може бути накладене відповідно до ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській област ОСОБА_1 подання підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 46712042, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на період навчання доньки Наталії, яка народилася 19 лютого 1996 року, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до 30 червня 2018 року, починаючи з 15 січня 2015 року (а.с. 8).

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 25 лютого 2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 577/220/15-ц (провадження № 2/577/166/15) був виданий виконавчий лист (а.с. 8 ).

Постановою державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу «Литвинова») від 2 березня 2015 року за виконавчим листом, виданим з метою виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2015 року, відкрите виконавче провадження № 46712042 (а.с. 3).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Державний виконавець обґрунтовує своє подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України тим, що боржник ОСОБА_2 знає про свої зобов»язання за виконавчим документом, але ухиляється від виконання рішення суду, оскільки ніде не працює та не погашає заборгованість по сплаті аліментів у добровільному порядку.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості, відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

В матеріалах виконавчого провадження № 46712042 відсутні дані про те, що боржник ОСОБА_2 не з»являвся на виклики державного виконавця, перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

В судовому засіданні державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 пояснила, що будь-яких перешкод у вчинені виконавчих дій ОСОБА_2 державному виконавцю не чинив. Інформації про те, що боржник з метою ухилення від виконання рішення суду має намір виїхати за межі України вона не має.

Як вбачається з повідомлення Конотопського МВ УДМС України в Сумській області від 16 травня 2017 року ОСОБА_2, який народився 30 січня 1969 року, не документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 4).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2015 року, з метою ухилення від виконання вказаного рішення суду має намір виїхати за межі України, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_4