У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з червня по жовтень 2016 року вона з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка. З жовтня 2016 року позивач та відповідач проживають окремо і з того часу останній не надає їй матеріальної допомоги на утримання спільної дочки, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача щомісячно та аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2016 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 05 грудня 2016 року і до досягнення дочкою віку трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 700 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року в частині стягнення витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позовних вимог про компенсацію витрат пов'язаних з наданням правової допомоги.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивачка в силу ст. 91 СК України вправі вимагати допомоги на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач повинен надавати таку допомогу, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного джерела існування.

Посилання заявника на пройдене ним лікування під час перебування під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області як на підставу неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини є необґрунтованими, оскільки не вказують на наявність необхідності проводити коштовне лікування, яке б в свою чергу, виключало можливість надавати матеріальну допомогу на утримання інших осіб.

Доводи ОСОБА_2 у касаційній скарзі стосовно того, що він проживає разом з дідусем та бабусею, які отримують пенсії в розмірі 949 грн не свідчать про те, що останні перебувають на його утриманні та не може бути обставиною, яка унеможливлює сплату аліментів на утримання дружини.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак